Справа №287/565/24
Категорія 38
2/295/3313/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
при секретарі Опанасюк В.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,- 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 25.01.2023 року та 02.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» як кредитором та ОСОБА_1 – позичальником, укладено кредитні договори в електронному вигляді, з визначеним учасниками таких правочинів строком користування кредитними коштами, передбаченої до сплати відсоткової ставки.
Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно
Сторона зауважує, що 30.08.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вчинено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Так, на підставі договору факторингу, складеного реєстру боржників позивач набув право вимоги до відповідача: за договором від 25.01.2023 року на суму 46 800,00 грн., з яких: 12000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34 800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, та за договором від 02.02.2023 року на суму 46 800,00 грн., де 12000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34 800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі, й на умовах фінансового кредиту, відповідні правила є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 
Посилаючись на положення законодавства в розрізі обов`язковості виконання зобов`язань, умов їх припинення, а також в частині заміни кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за договорами на загальну суму 93 600,00 грн., відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 19.03.2026 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» як кредитодавець надав, а ОСОБА_1 – позичальник, отримала грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок.
Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 25 днів (п.1.2 договору), до 17.02.2023 року. За користування кредитом позичальник сплачує товариству 292,0 % річних від суми кредиту з розрахунку 0,80 % на добу (п.1.3 договору). 
Сторони домовились, що у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2.5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому, клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (п.2.3 договору).
Відповідно до п.4.3 договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені в п.2.3 договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.
Судом також встановлено, що договір кредиту укладено між тими ж учасниками 02.02.2023 року.
Згідно договору відповідач як позичальник отримала грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. зі строком користування 25 днів, тобто до 26.02.2023 року.
Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує товариству 265,0 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,0 % на добу.
Інші умов договору, а саме, в частині порядку нарахування процентів в разі, якщо клієнт не сплатив кредит у визначений строк, відповідальність учасників є аналогічними умовам договору від 25.01.2023 року.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 30.08.2023 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») права вимоги, строк виконання зобов`язань за якої настав або виникне в майбутньому, а фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату.
Згідно з п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників.
Судом встановлено, що договори кредиту від 25.01.2023 року та від 02.02.2023 року, які укладені з відповідачем, включено до реєстру боржників, сторонами складено акт прийому-передачі відповідного реєстру.
Згідно витягу з реєстру боржників станом на день переходу права вимоги заборгованість позичальника становить: за договором від 25.01.2023 року - 46 800,00 грн., з яких: 12000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34 800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; за договором від 02.02.2023 року - 46 800,00 грн., з яких: 12000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 34 800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (у редакції, чинній на час укладені договорів) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.
Отже, досліджені судом правочини становлять собою договори про надання кредиту як погоджене сторонами вільне волевиявлення на запровадження відповідних правовідносин з вищевказаними істотними умовами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Як зазначалось вище, на підставі укладених із первісними кредиторами договорів факторингу позивачем набуто права вимоги до відповідача в обсязі заборгованості за тілом кредиту, нарахованих відсотків.
При цьому, суд не може в повній мірі погодитись з коректністю розрахунків заборгованості виходячи з такого.
Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. 
Як зазначалось вище, положеннями договорів строк кредитування визначено у 25 днів за кожним, з додатковим уточненням, в разі невиконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту у наведені договорами терміни, - про нарахування відсотків з розрахунку 2,5 % на день з першого дня кредитування.
Отже, з урахуванням розміру наданих кредитів за договорами, строку кредитування, а також фактичного невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань, розмір відсотків становитиме: 12 000,00 грн. * 2,5 % * 25 днів (строк кредитування)/100 = 7500 грн. (за кожним з договорів).
З приводу нарахування відсотків у період після завершення строку кредитування є необхідним вказати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-141гс19) викладено правовий висновок про те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. 
Верховний Суд звернув увагу, що у подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за користування кредитом).
У постанові додано, що сторони кредитного договору можуть встановити проценти за неправомірне користування грошовими коштами, іншими словами у випадку неповернення грошових коштів, у визначений кредитним договором строк, та такі проценти можуть нараховуватись й після спливу визначеного кредитним договору строку згідно статті 625 ЦК України.
Отже, при визначенні суми заборгованості суд виходить з умов договорів про встановлений строк кредитування у 25 днів, після завершення якого у кредитодавця припиняється право на нарахування відсотків, а захист майнових прав забезпечується через компенсаційне відшкодування в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, яке, виходячи з тлумачень умов договорів, сторони погодили в пункті 4.3, вказавши, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені в п.2.3 договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.
Відповідна вимога позивачем не заявляється, крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 24.02.2022 року. На час ухвалення рішення відповідний стан є продовженим.
За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, стягнути заборгованість за договором від 25.01.2023 року в сумі 19 500,00 грн., що включає: 12 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7500,00 грн. – заборгованість за відсотками, та заборгованість за договором від 02.02.2023 року в сумі 19 500,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7500,00 грн. – заборгованість за відсотками.
На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача сума судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30):
-заборгованість за договором від 25.01.2023 року в розмірі 19 500,00 грн., що включає: 12 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7500,00 грн. – заборгованість за відсотками;
-заборгованість за договором від 03.01.2022 року в розмірі 19 500,00 грн., що включає: 12 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7500,00 грн. – заборгованість за відсотками, 
- всього 39 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1262,00 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов