ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/14/26 Справа № 932/10906/23 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді      Агєєва О.В.,
суддів:   Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у м. Дніпро в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 932/10906/23 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг, за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року, в якій представником ОСОБА_2  - адвокатом Циб Сергієм Вікторовичем подана заява про ухвалення додаткового рішення, головуючий у суді першої інстанції Цитульський Л.В., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг — відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року — скасовано, у задоволені позову відмовлено з інших підстав.
Представник ОСОБА_2 — адвокат Циб С.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У справі був здійснений автоматизований розподіл судової справи між суддями, згідно з яким визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач ОСОБА_3 , судді: Макаров М.О., Свистунова О.В.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року справу за заявою представника ОСОБА_2 — адвокат Циб С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі було призначено до розгляду о 14:40 годині 20 січня 2026 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду (м.Дніпро, вул.Харківська,13).
У зв`язку з прийняття рішення Вищої ради правосуддя від 11 листопада 2025 року про звільнення судді Єлізаренко І.А., на підставі розпорядження керівника апарату Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року №3024 та у відповідності до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Агєєв О.В., судді: Космачевська Т.В., Халаджи О.В.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року справу за заявою представника ОСОБА_2 — адвоката Циб С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Так, 26 вересня 2025 року представник ОСОБА_2 — адвокат Циб С.В. звернувся із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо вирішення питання про розподіл судових витрат по справі на стадії апеляційного провадження, які складаються з витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 14 000 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що під час винесення Дніпровським апеляційним судом постанови по справі №932/10906/23 від 23 вересня 2025 року, у відповідності до вимог ч.3, п.1, ст. 270 ЦПК України, судом не було вирішено питання про судові витрати. 
Зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Циб С.В. просив стягнути судові витрати (витрати на правничу допомогу), понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції з апелянта у розмірі 14 000 грн., надавши відповідні підтверджуючі документи їх понесення. 

ФОП ОСОБА_1 подав свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в яких заперечує проти задоволення вказаного клопотання.
Зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача адвокатом Циб С.В. було повідомлено про понесені витрати на правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, однак не додано до самого відзиву клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
Вважає, що оскільки представник відповідача адвокат Циб С.В. повідомляв про понесені витрати на правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат мало бути заявлено одночасно із пред`явленням відзиву, чого зроблено не було. Це свідчить, про те, що представник відповідача адвокат Циб С.В. пропустив строк на подання клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. 
Зауважує, що представником відповідача не було надано детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжні доручення, касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом, не містять інформації про кількість годин, витрачених адвокатом на підготовку та виконання відповідних робіт. Таким чином, представник відповідача адвокат Циб С.В. не довів ані факту понесення відповідних витрат, ані їх співмірності та обґрунтованості. 
У зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. 

Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. 
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В питанні критеріїв співмірності витрат, слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. 
Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17). 

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У справі, що переглядається, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу долучено: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4350 від 07 червня 2019 року; копію ордеру серії АЕ № 1373797 від 01 квітня 2025 року; копію договору про надання правничої допомоги №01/05-04 від 04 травня 2024 року; копія додаткової угоди №1 до договору №01/05-04 від 04 травня 2024 року про надання правничої допомоги; платіжна інструкція №733714381.1 від 09 квітня 2025 року; платіжна інструкція № 581524362.1 від 06 травня 2024 року. 
Пунктом 1.1. Договору зазначено, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту за його завданням правничу допомогу з усіх питань, що виникають у Клієнта та визначені Додатковою угодою до договору, а Клієнт зобов`язується оплатити Адвокатському об`єднанню зазначені послуги (гонорар) в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 4.1 договору, розмір гонорару за цим договором визначається у Додаткових угодах до цього Договору.
На підставі п.п. 1.1, п. 1 Додаткової угоди № 1 до договору №01/05-04 від 04 травня 2024 року про надання правничої допомоги, сторони вирішили, що Адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу у вигляді окремого замовлення, зміст якого складає правовий супровід цивільної справи № 932/10906/23 у суді апеляційної інстанції.
На підставі п. 2 Додаткової угоди № 1 до договору №01/05-04 від 04 травня 2024 року про надання правничої допомоги, вартість адвокатського гонорару за надання правничої допомоги згідно п.п. 1.1, п. 1 даної додаткової угоди складає 14 000 грн.
У разі повернення або відмови у відкритті провадження по апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції, вартість гонорару за надання правничої допомоги складає 7000 грн.
Згідно з пунктом 3.1 Договору 01/05-04 від 04 травня 2024 року про надання правничої допомоги між відповідачем та адвокатом Циб С.В., «після надання послуг за окремим замовленням Адвокатське об`єднання складає Акт наданих послуг у двох примірниках по одному для кожної сторони Договору, підписує його та за власним вибором: або передає Клієнту особисто під підпис про вручення; або надсилає на надану Клієнтом поштову чи електронну адресу, що визначена цим договором». 
Отже, відповідно до умов пункту 3.1 Договору, саме підписаний обома сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг є підставою для визнання, що послуги надані, а Клієнт їх прийняв без зауважень. 
Однак, представником відповідача адвокатом Циб С.В. не було додано разом з Договором – Акт прийому-передачі виконаних робіт, який підтверджує факт фактичного надання послуг, їх обсяг, зміст та вартість. 
Проте, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких необхідно розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). 
Отже відсутність у матеріалах справи зазначеного Акта не свідчить про недоведеність факту надання адвокатом конкретних послуг у межах заявленого договору та у зазначеному обсязі, оскільки клієнт своєю оплатою, підтвердив приймання правничих послуг адвоката. 

Колегія суддів критично ставиться до доводів ОСОБА_1 , що без Акту прийому-передачі виконаних робіт неможливо встановити, які саме послуги були надані, у який період, з якою тривалістю, чи відповідають вони умовам договору і заявленій сумі гонорару, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема п.п. 1,2 Додаткової угоди № 1 до договору №01/05-04 від 04 травня 2024 року. 

Колегія суддів вважає, що представником відповідача ОСОБА_2 — адвокатом Циб С.В. надано суду належні та допустимі докази щодо надання правничої допомоги відповідачу та понесені витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, проте заявлені витрати не є пропорційними до розміру задоволених вимог, розмір витрат є завищеним і неспівмірним з тим обсягом наданих послуг (виконаних робіт) на стадії апеляційного перегляду справи.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву представника відповідача ОСОБА_2 — адвоката Циб С.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. У іншій частині вимог — відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, - 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника  ОСОБА_2  - адвоката Циб Сергія Вікторовича, про ухвалення додаткового рішення по справі № 932/10906/23 – задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну допомогу на стадії апеляційного перегляду справи у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень.
У іншій частині вимог — відмовити.      
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Судді: