ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року   Справа № 918/1013/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. ,  суддя Гудак А.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Парфенюк Тетяни Степанівни на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1013/25 (суддя Політика Н.А., повний текст рішення складено 08.12.2025) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 
до Фізичної особи - підприємця Парфенюк Тетяни Степанівни 
про стягнення заборгованості в сумі 86 118, 50 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - позивач, ТОВ "Бізнес Позика") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Парфенюк Тетяни Степанівни (далі - відповідач, ФОП Парфенюк Т.С.) про стягнення 86 118,50 грн, з яких: 27 200, 20 грн - заборгованість за тілом кредиту та 58 918, 30 грн - заборгованість за відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту № 479675-КС-001 від 14.11.2023 у частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 позов задоволено.
Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Парфенюк Т.С. на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1013/25. У поданій скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
Обґрунтування апеляційної скарги ґрунтується на таких доводах:
- кредитні кошти від ТОВ "Бізнес Позика" надійшли на приватний рахунок Парфенюк Т.С. як фізичної особи, а не на рахунок ФОП. На думку заявника, це свідчить про набуття майна без достатньої правової підстави, оскільки кредитний договір укладався з суб`єктом господарювання (ФОП Парфенюк Т.С.);
- на думку скаржника, повернення таких коштів мало здійснюватися шляхом пред`явлення позову про повернення безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК України) в порядку цивільного судочинства, а не через стягнення кредитної заборгованості в межах господарського процесу;
- судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми процесуального права (ч. 1 ст. 5 ГПК України) та неправильно застосовано норми матеріального права (ст. ст. 15, 16, 1212 ЦК України);
- справу розглянуто з порушенням правил юрисдикції, оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 278 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., судді Мельник О.В. та Гудак А.В.
Листом від 29.12.2025 з Господарського суду Рівненської області витребувано матеріали справи.
05.01.2026 матеріали справи надійшли до суду.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою ФОП Парфенюк Т.С. на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1013/25. В ухвалі повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

ТОВ "Бізнес Позика" подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення по справі. У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апелянта, вважаючи їх безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає наступне:
- на виконання умов кредитного договору відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 25 680 грн. Вказаний факт не був спростований відповідачем ані у відзиві на позовну заяву, ані в тексті апеляційної скарги. Здійснивши часткову оплату на виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про визнання ним умов кредитного договору та, відповідно, правомірності вимог позивача;
- кредитор надав грошові кошти саме на той рахунок, який був вказаний безпосередньо боржником. Відтак, аргументи апелянта про перерахування коштів на "неналежний" рахунок не звільняють боржника від обов`язку повернути отриманий кредит та нести відповідальність за неналежне виконання умов договору;
- відповідач зобов`язаний виконувати взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що включає повернення суми основного боргу (тіла кредиту), а також сплату нарахованих процентів за користування коштами та передбаченої договором комісії.

З огляду на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною в розумінні ст. 12 ГПК України. Відповідно до приписів ч. 13 ст. 8 та ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційний розгляд скарги ФОП Парфенюк Т.С. здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 14.11.2023 ТОВ "Бізнес Позика" направлено ФОП Парфенюк Т.С. пропозицію (оферту) укласти договір № 479675-КС-001 про надання кредиту, яка відповідачем була прийнята, на умовах визначених офертою.

ТОВ "Бізнес Позика" направлено ФОП Парфенюк Т.С. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5932 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

14.11.2023 між ТОВ "Бізнес Позика" (далі - кредитодавець) та ФОП Парфенюк Т.С. (далі - позичальник) укладено договір про надання кредиту (електронна форма) № 479675-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п. 1. договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.
Пунктом 1. договору також обумовлено: строк кредиту складає 24 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14918207, фіксована; комісія за надання кредиту (далі - комісія) 4 350 грн; загальний розмір наданого кредиту 29 000 грн; термін дії договору до 30.04.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 75 360 грн.
Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.
Протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 договору і розраховується в порядку описаному нижче (п. 2 договору).
У разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 % від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом 5 Правил (п. 4 договору).
Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає договір (п. 5 договору).
Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. 8 договору).

ТОВ "Бізнес Позика" виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 грн. Перерахування коштів здійснено на банківську картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були вказані відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Факт надання кредиту підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про здійснення переказу грошових коштів.

Відповідач зобов`язання за договором про надання кредиту № 479675-КС-001 від 14.11.2023 належним чином не виконав. Зокрема, боржником здійснено лише часткове погашення заборгованості на загальну суму 25 680 грн, що свідчить про порушення ним умов договору.

Предметом позову у даній справі є вимоги ТОВ "Бізнес Позика" до ФОП Парфенюк Т.С. про стягнення заборгованості в загальній сумі 86 118,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту №479675-КС-001 від 14.11.2023 у частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд зазначає, що приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення договору між сторонами.
За змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
За приписами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП Парфенюк Т.С. через веб-сайт кредитодавця https://my.tpozyka.com шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) ТОВ "Бізнес Позика" подала заявку на отримання кредиту, де відповідно вказувала номер свого поточного (карткового) рахунку.

В свою чергу, позивач 14.11.2023 направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 479675-КС-001 про надання кредиту, яку відповідач прийняв. Позивач також направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5932 на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що 14.11.2023 між сторонами в електронній формі було укладено договір № 479675-КС-001 про надання кредиту. Вказаний правочин вчинено у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" та Правилами надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям ТОВ "Бізнес Позика", через особистий кабінет позичальника. Даний договір підписаний з боку відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Також згідно з пунктом 5 договору № 479675-КС-001 від 14.11.2023, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування та Правилами надання грошових коштів, текст яких розміщено на офіційному сайті кредитодавця. Підписанням договору позичальник засвідчив, що повністю розуміє зміст, суть та обсяг своїх зобов`язань, погоджується неухильно їх дотримуватися та виявляє вільне волевиявлення на укладення даного правочину.

Таким чином, підписавши договір за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідач підтвердив свою згоду з усіма його умовами та розуміння їхнього змісту. Вказані дії свідчать про факт укладення між сторонами договору про надання кредиту у встановленому законом порядку, а також підтверджують належне ознайомлення відповідача з правилами та порядком надання кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору № 479675-КС-001 від 14.11.2023 про надання кредиту, позивач надав відповідачу в розмірі 29 000 грн. Перерахування коштів здійснено на банківську картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були вказані відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Факт надання кредиту підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою (підтвердженням) про здійснення переказу грошових коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 29 000 грн є належним чином доведеним та підтвердженим матеріалами справи. Вказане свідчить про повне та належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 479675-КС-001 від 14.11.2023, що, відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України, зумовлює виникнення у позичальника обов`язку щодо повернення отриманих коштів.
Як встановлено апеляційним судом, згідно розрахунку позивача, у відповідача станом на 22.10.2025 утворилась заборгованість за договором № 479675-КС-001 від 14.11.2023 про надання кредиту в сумі 86 118, 50 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 27 200, 20 грн та суми прострочених платежів по відсоткам - 58 918, 30 грн.

Пунктом 3 договору сторони узгодили графік платежів для погашення заборгованості позичальника, відповідно до якого встановлені періоди користування кредитом, проценти за користування кредитом, розмір періодичних платежів, комісія за надання кредиту та загальний платіж. Згідно з погодженим графіком, повернення кредиту та сплата нарахованих сум мали здійснюватися відповідачем кожні 14 днів, а кінцевим терміном повного повернення заборгованості визначено 30.04.2024.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору відповідач сплатив позивачу кошти в загальній сумі 25 680 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості враховує вказані платежі відповідача за спірним договором. Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату заборгованості за основним боргом та процентами у більшому розмірі, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок заборгованості, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 27 200, 20 грн заборгованості за тілом кредиту

Щодо позовних вимог про стягнення 58 918, 30 грн заборгованість по процентах, то суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як зазначалось вище, п. п. 1, 2 договору сторони погодили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14918207 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі та повернення кредиту згідно графіку платежів.
Вказані умови договору узгоджуються із п. 5.1. Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям ТОВ "Бізнес Позика".

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що при укладенні договору № 479675-КС-001 від 14.11.2023 відповідач усвідомлював умови кредитування, зокрема щодо порядку формування тіла кредиту та нарахування процентів на його залишок.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами (з урахуванням узгодженого графіка платежів та фактично здійснених відповідачем оплат), встановив його відповідність умовам договору та арифметичну правильність. Водночас відповідач власного контррозрахунку суду не надав та заявлений розмір боргу належними доказами не спростував.

Оскільки відповідачем не надано підтвердження погашення заборгованості за процентами у повному обсязі, судова колегія вважає позовні вимоги у частині стягнення 58 918, 30 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що перерахування кредитних коштів на приватний рахунок Парфенюк Т.С., а не на рахунок фізичної особи - підприємця, оскільки позивач перерахував кошти саме за тими реквізитами, які були власноруч вказані відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Посилання апелянта на неналежність рахунку не спростовує факту отримання кредиту та не звільняє відповідача від обов`язку повернути кошти й нести відповідальність за порушення умов договору.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки кредитний договір, укладений з ФОП Парфенюк Т.С. для здійснення господарської діяльності, а характер правовідносин є господарським, даний спір належить до юрисдикції господарських судів відповідно до ст. 20 ГПК України. Використання відповідачем приватного рахунку для отримання кредитних коштів не змінює правової природи договору та не є підставою для зміни підсудності справи.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин справи та не містять належних обґрунтувань для скасування оскаржуваного рішення. 

Також судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1013/25 ухвалено з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП Парфенюк Т.С. - без задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за її подання, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Парфенюк Тетяни Степанівни на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1013/25 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Гудак А.В.