ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/925/26 Справа № 175/19971/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лютая Г. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 

яку визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 08.11.2025 приблизно о 13 годині 45 хвилин, в м. Підгородне по вул. Партизанська біля буд. 45 керувала автомобілем «Мазда СХ-5», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вжила заходів для повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Daewoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, чим порушила вимоги п. 12.3 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмованих осіб не виявилось, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд проігнорував показання свідка ОСОБА_2 , який безпосередньо підтвердив факт різкого гальмування автомобіля Daewoo Lanos без жодних попереджувальних сигналів, втім його показання були безпідставно відкинуті. Вказує що, суд відмовив у задоволенні клопотання щодо з`ясування походження автомобіля Daewoo Lanos, незважаючи на надані докази його сумнівної історії, також зазначає що, суд маніпулятивно використав рішення ЄСПЛ («Проніна проти України») як привід не відповідати на ключові аргументи захисту. При цьому суд проігнорував стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» (справи ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України», «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії»).
Апелянт вказує на порушення ПДР потерпілим, а саме на те що автомобіль Daewoo Lanos здійснив різку зупинку без увімкнення стоп-сигналів та без сигналу лівого повороту, що позбавило її можливості уникнути зіткнення. Також вказує на те, що водій ОСОБА_3 не подав сигнал повороту завчасно (за 50–100 метрів у населеному пункті), зазначає, що відразу після зіткнення водій Daewoo Lanos увімкнула аварійну сигналізацію (замість того, щоб залишити все в початковому стані). Це ставить під сумнів її заяви про те, що до ДТП працював сигнал лівого повороту. 
Зазначає, що має повне право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху неухильно дотримуються ПДР, при цьому вона фізично не мала можливості передбачити раптову, без будь-яких сигналів, зупинку автомобіля, що рухався попереду.
Також зазначає про те що, у первинних письмових поясненнях потерпіла взагалі не згадала про наявність пасажира в авто, заявивши про нього лише під час судового засідання. Потерпіла заявляла про 10-річний стаж, хоча її водійське посвідчення було видане лише 12.09.2020 року. Вважає що ця справа має ознаки автопідстави, а саме що, після ДТП пасажир Lanos мовчав, а на місце прибув невідомий чоловік, який вимагав 1500 доларів США за «закриття справи». 
Крім того, потерпіла відмовилася знайомитися із запереченнями захисту в суді, заявивши, що вже "отримала кошти за свій пошкоджений автомобіль" (45 000 грн, що значно перевищує ринкову вартість авто в 700-800 доларів), також зазначає що, автомобіль має ознаки перебитого VIN-коду, колір не збігається з первинною реєстрацією, показники одометра є аномальними, а остання реєстрація проводилася через «Дію», без огляду експертом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно із п. 12.3. ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Пункт 13.1. ПДР України, вказує, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Пункт 1.10 ПДР визначає «безпечну дистанцію» як відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 507054 від 08.11.2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. 254 - 256 КупАП (а.с. 3); схемою місця події (а.с. 4); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 (а.с. 6); фотокартками с місця ДТП (а.с. 7, 9-11, 13); рапортом працівника поліції (а.с. 14-15).
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.
На думку суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.3 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження транспортних засобів, а саме з них вбачається, що остання, керуючи транспортним засобом «Мазда СХ-5», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вжила заходів для повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Daewoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, чим порушила вимоги п. 12.3 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими що не спростовують винуватості ОСОБА_1 . 
Так, механізм пригоди, який стороною захисту не оспорюється, полягає у зіткненні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 із іншим автомобілем, який рухався по тій самій смузі у попутному напрямку попереду та здійснив гальмування.
Посилання апелянта на здійснення потерпілою різкого гальмування, без завчасного подання попереджувальних сигналів, не свідчать про правомірність дій самої ОСОБА_1 , оскільки вищенаведені положення п. 13.1 та п. 1.10 ПДР імперативно покладають на водія, що рухається позаду, в даному випадку — на ОСОБА_1 , обов`язок обирати таку дистанцію, яка дозволить уникнути зіткнення навіть за умови екстренного (раптового та несподіваного) гальмування автомобіля, що рухається попереду. Відтак подання або не подання автомобілем, що їхав попереду, будь-яких сигналів, які передують гальмуванню, не звільняє водія, що їде позаду, від обов`язку постійного контролю за дорожньою обстановкою, дотримання безпечної дистанції та своєчасного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції надав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_2 з огляду на те, що твердження останнього про здійснення автомобілем DAEWOO різкого гальмування не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, оскільки саме недотримання нею безпечної дистанції стало безпосередньою технічною причиною зіткнення з транспортним засобом, що знаходився попереду.
Щодо апеляційних доводів про вимагання коштів, технічний стан автомобіля потерпілої, сумнівність його реєстрації тощо суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вони мають характер припущень та особистих міркувань, а зазначені апелянтом обставини у цій частині виходять за межі предмета доказування у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. 
Питання щодо можливих неправомірних дій третіх осіб (вимагання) або підробки VIN-коду автомобіля підлягають перевірці в порядку кримінального судочинства за відповідними заявами до правоохоронних органів і не можуть слугувати підставою для звільнення апелянта від адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, які перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом також не встановлено. Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить достатніх відомостей, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду     А.А. Мазниця