П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 761/38142/24
Провадження №22-ц/824/1976/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 25 лютого 2026 року
Повний текст постанови складено 26 лютого 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Ольшевського П.М..

сторони: позивач ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Забавським Дмитром Анатолійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року, ухваленого у складі судді Левицької Т.В.,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просила розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 03 серпня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1332. 
Позовна заява мотивована тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб 03 серпня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1332. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 .
Позивачка в своїй позовній заяві зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, на даний час вона та її чоловік втратили почуття любові один до одного, тривалий час не ведуть спільного господарства, більше року не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет, різні погляди на життя та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить її інтересам.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від18 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність доказів того, що шлюб носить формальний характер, наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя, бажання відповідача зберегти шлюб з позивачкою ОСОБА_1 , триваючий на території України військовий стан, дає суду підстави вважати, що шлюб необхідно зберегти, оскільки розірвання шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їхньої малолітньої дитини.
Не погоджуючись з рішенням суду, представником ОСОБА_1 адвокатом Забавським Д.А. подано апеляційну скаргу.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відмова у задоволені позову це фактично примушування її до шлюбу та шлюбних відносин.
Зазначає, що між позивачем та відповідачем відсутні шлюбні відносини та між сторонами наявні напружені стосунки, не проживають разом понад 2 роки.
Процесуальним правом на подачу відзиву сторони у справі не скористались.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Забавський Д.А. підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань та заяв до апеляційного суду від відповідача не надходило.
За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб зареєстрований 03 серпня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1332.
Від вказаного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, не повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, та дійшов не обґрунтованого висновку про можливість збереження шлюбу, оскільки позивач бажає розірвати шлюб, а відмова у задоволені позову буде примушувати до продовження шлюбних відносин.
Доводи відповідача щодо можливості збереження сім`ї суперечать встановленим у справі обставинам, з яких вбачається, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, що у свою чергу свідчить про її стійке бажання розлучитися і не мати сімейних (шлюбних) стосунків із відповідачем. За таких обставин, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону.
Таким чином апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду ухвалене з передчасними та необґрунтованими висновками, щодо відмови у задоволені позову, оскільки у позивача наявне бажання розірвати шлюбні відносини та апеляційним судом не встановлено обставин для збереження шлюбних відносин.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Під час звернення з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн.
Під час звернення з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду відповідачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 453,44 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скаргиу сумі 2 664,64 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Забавським Дмитром Анатолійовичем - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року  скасувати та ухвалити нове рішення яким, позов ОСОБА_1 .
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 серпня 2019 року Дарницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №13322, розірвати.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 664,64 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна