Справа № 307/587/26
 Провадження № 3/307/342/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 квітня 2026 року           м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бряник Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна справу, яка надійшла з Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПП 015118 від 03 лютого 2025 року  ОСОБА_1  03 лютого 2026 року о 08 год. 50 хв. в с. Бедевля, на транспортному засобі марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів автобусами в кількості 14 чоловік по маршруту с. Бедевля – м. Тячів без одержання ліцензії, яка передбачена п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.  
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він має ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів автобусами, однак, під час складання цього протоколу про адміністративне правопорушення він не мав її при собі, оскільки того дня він послуги з перевезення пасажирів не надавав, а їхав разом зі своєю родиною у м. Тячів у лікарню. На підтвердження своїх пояснень надав суду копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань та копію Ліцензії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті серії АЕ № 420074, яку посвідчив власним підписом з відміткою «Згідно з оригіналом» та просить приєднати їх до матеріалів справи. Просить закрити провадження по справі за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокат Бряник Р. М. у судовому засіданні подала суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бряник Р. М., ознайомившись із вказаним протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, вважаю, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1  події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що відповідно до закону підлягає ліцензуванню, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Наведене вище свідчить про те, що господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання з метою отримання прибутку. 
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, такий складений стосовно ОСОБА_1 за надання послуги з перевезення пасажирів без одержання ліцензії на провадження господарської діяльності, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», тобто за провадження ним господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що відповідно до закону підлягає ліцензуванню. При цьому, до протоколу не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. Більше того, в самому протоколі зазначено, що ОСОБА_1 - безробітний. 
Разом з тим, при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті не відібрані пояснення від будь-кого з осіб, яким нібито надавались послуги з перевезення на таксі, що у свою чергу позбавило працівників Державної служби України з безпеки на транспорті з`ясувати чи дійсно ОСОБА_1 перевозив пасажирів з метою отримання доходу, і яку саме винагороду за надані ним послуги отримав чи повинен був отримати. 
Крім того, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № ПП 015118 дата складення вказаного протоколу не відповідає заявленій у ньому даті вчинення адміністративного правопорушення з різницею в один рік та зазначена як 03 лютого 2025 року, в той час як дата вчинення адміністративного правопорушення вказана 03 лютого 2026 року.
Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 повернуто до Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті для належного дооформлення з тих підстав, що дата складення протоколу про адміністративне правопорушення № ПП 015118 не відповідає заявленій у ньому даті вчинення адміністративного правопорушення з різницею в один рік та зазначена як 03 лютого 2025 року, в той час як дата вчинення адміністративного правопорушення вказана 03 лютого 2026 року. Крім того, у даному протоколі про адміністративне правопорушення № ПП 015118 від 03 лютого 2025 року в графі «До протоколу додаються:» зазначено, що до протоколу додаються фото-відеофіксація під час надання послуг з перевезення пасажирів. Однак, згідно опису та матеріалів справи судом встановлено, що докази відеофіксації під час надання послуг з перевезення пасажирів у матеріалах справи відсутні та до матеріалів справи не додані.
20 березня 2026 року до Тячівського районного суду Закарпатської області повторно повернуто матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Однак, із пояснення у справі про адміністративне правопорушення № 307/587/26, наданого старшим державним інспектором Відділу контролю на наземному траснпорті Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області від 17 березня 2026 року встановлено, що під час доопрацювання адміністративних матеріалів стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що дата складання протоколу ПП № 015118 від 03 лютого 2025 року була зазначена старшим державним інспектором помилково та має характер технічної описки. Фактично протокол складено 03 лютого 2026 року, що підтверджується матеріалами справи та даними електронної системи документообігу. Крім того, протокол ПП № 015118 від 03 лютого 2026 року був зареєстрований в Електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті за вхідним № 12117/28.1/27-26 від 04 лютого 2026 року. Для підтвердження належної дати реєстрації до матеріалів справи додається витяг (індекс документа) з електронної системи документообігу, що підтверджує реєстрацію протоколу у 2026 році. Щодо зазначеного у постанові суду відеозапису рейдової перевірки, зазначає, що посилання на відеофіксацію у протоколі було зазначено помилково. Фактично до матеріалів справи додається лише фотографічна фіксація, копії якої наявні в матеріалах справи та підтверджують обставини виявленого правопорушення. Крім того, вказує, що ОСОБА_1 є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, з видом діяльності КВЕД – інший пасажирський наземний транспорт. Водночас ліцензія на здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів, яка додана до матеріалів справи за № 420074, була анульована 17 жовтня 2022 року, що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру, який додається до матеріалів справи. Таким чином, незважаючи на наявність статусу суб`єкта господарювання, ОСОБА_1 не має чинної ліцензії на провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, що є обов`язковою умовою для здійснення такого виду діяльності відповідно до вимог законодавства. Факт здійснення перевезення пасажирів підтверджується матеріалами рейдової перевірки, поясненнями посадових осіб, які проводили перевірку, а також доданими матеріалами фотофіксації, що містяться в матеріалах адміністративної справи. Просить суд прийняти надані пояснення щодо технічної описки у даті складання протоколу, а також обставин, пов`язаних із зазначенням відеофіксації у протоколі, та врахувати надані додаткові матеріали при подальшому розгляді справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів в справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 цього Кодексу. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, зокрема, у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів та вантажів, складання протоколів про такі адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, встановлення свідків (очевидців) події, вилучення речей та документів, збирання інших доказів у підтвердження вини особи, покладаються на посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Суд наголошує, що сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.
Враховуючи те, що чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає справу вносити будь-які зміни до протоколу, самостійно редагувати його фабулу, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, встановлювити дату вчинення зазначеного правопорушення.
Інших доказів доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не додано.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.жб
За п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що винуватість  ОСОБА_1  не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1  події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Керуючись ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 280, 283 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В: 

Провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанову виготовлено 17 квітня 2026 року.

Суддя: М. М. Сойма