Справа № 161/24490/25  Провадження №33/802/225/26 	Головуючий у 1 інстанції:Шестернін В. Д. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року         місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., секретаря Зубрицької А.М., представника потерпілої – адвоката Стасюка В.Я., потерпілої – ОСОБА_1 , особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 та представника потерпілої – адвоката Стасюка В.Я. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення ВБА №205702 від 18.11.2025, ОСОБА_2 29.10.2025, 18:00, АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного та психологічного характеру відносно матері ОСОБА_1 , а саме: ображала, обмежила доступ в користуванні частиною будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
В апеляційній скарзі потерпіла та представник потерпілої – адвокат Стасюк В.Я., посилаються на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просять скасувати оскаржену постанову судді та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173–2 КУпАП. Апелянти вказують на те, що суд не взяв до уваги наявність допустимих та належних доказів, які за змістом доводять очевидність скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, оскільки потерпілій було завдано психічну шкоду.
В доповненнях до апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_1 зазначає про неможливі умови проживання, які створює їй донька, не допуск до котла, заборгованість за комунальні послуги, які їй нараховуються, оскільки вона є власником будинку. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника потерпілої та потерпілої, які підтримали скаргу з підстав кладених в ній, ОСОБА_2 , яка щодо задоволення апеляції заперечила, суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачають, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що розглянувши справу стосовно ОСОБА_2 , суддя місцевого суду, виконавши приписи ст. 280 КУпАП, на законних підставах дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях останньої та обґрунтовано закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Судом першої інстанції були досліджені наявні у справі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА №205702 від 18.11.2025, рапорт, заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025, письмове пояснення ОСОБА_1 від 18.11.2025, письмове пояснення ОСОБА_4 від 18.11.2025, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 18.11.2025.
Під час апеляційного розгляду, судом досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, надана можливість сторонам надати свої пояснення з приводу подій, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_1 наполягав на тому, що ОСОБА_2 вчинила стосовно неї домашнє насильство, однак будь яких пояснень з приводу подій саме 29.10.2025 надати не змогла.
В свою чергу, ОСОБА_2 заперечувала існування обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_1 щодо вчинення нею противоправних дій стосовно матері, наполягаючи при цьому на правдивості своїх показань, зазначила що між ними існує конфліктна ситуація. 
Аналізуючи пояснення сторін, а також матеріали справи, можливо дійти висновку про те, що між сторонами відбувся побутовий конфлікт (сварка), що неможливо визнати домашнім насильством.
Разом з тим, в апеляційній скарзі потерпіла та її представник не зазначають які саме докази, окрім пояснень потерпілої, дозволяють дійти висновку, що у ОСОБА_2 був умисел на вчинення будь-яких дій, передбачених в диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Поміж тим, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини події, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП є безпідставними, і такими, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Отже за наведених обставин, апеляційний суд вважає правильними висновки судді місцевого суду стосовно відсутності достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених диспозицією зазначеної вище норми закону. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та були б підставою для її скасування, апелянтами не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 та представника потерпілої – адвоката Стасюка В.Я. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_2 ,  - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду         О.М. Клок