Справа № 944/7056/25
Провадження №2-а/944/51/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Карпин І.М.
з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.
представника позивача Кулі В.С. ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куля В.С., звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № R266659 від 23.12.2025, а провадження у справі про адміністративне правпорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 , оновивши 19.12.2025 додаток Резерв+, отримав сповіщення, що він з 28.07.2025 перебуває у розшуку за порушення правил військового обліку у зв?язку з не прибуттям за повісткою. Водночас жодної повістки він не отримував ні фізично від працівників ТЦК та СП, ні поштовим зв?язком. 22.12.2025 засобами додатку Резерв+ подав заяву про розгляд протоколу та винесення постанови у справі про адміністративного правопорушення без його участі. 23.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову № R266659, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. На момент складення постанови, строк притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачений ст. 38 КУпАП, минув. У постанові жодним чином не доводиться ні наявність факту вчинення адміністративного правопорушення, ні наявність його вини, навіть дата, на яку нібито він повинен був прибути не зазначається. Він вчасно оновив персональні дані, про що стоїть відповідна відмітка у додатку Резерв +. Оскільки персональні дані не змінювались з моменту їх уточнення, відсутні підстав для його виклику з цією метою. Водночас він користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 
З винесеної постанови № R266659 неможливо з?ясувати, за що конкретно він притягається до адміністративної відповідальності, якою повісткою, на коли та куди його було викликано, чи була відповідна повістка відправлена, вручена, коли, кому або ж чи була вона повернута відправнику. Натомість, оскаржувана постанова містить лише загальні формулювання про визнання вини та неприбуття за повісткою. Сама по собі заява про визнання адміністративного правопорушення, без жодних інших доказів існування обставин адміністративного правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому числі чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.
Враховуючи те, що 28.07.2025 відповідач звертався до Нацполіції з приводу його не прибуття за повісткою в ТЦК та СП, то відповідно дата прибуття за повісткою не може бути пізнішою в часі за цю дату. Тому також вважає, що оскаржувана постанова винесена суб`єктом владних повноважень поза межами строку притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ст.38 КУпАП. 
Відповідач виніс оскаржувану постанову без дотримання вимог ст.ст. 247, 280, 283 КУпАП, а тому просить постанову скасувати з вище наведених підстав.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак подав письмові пояснення.

Заяви, клопотання учасників учасників справи
У судовому засіданні представник позивача адвокат Куля В.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з?явився, однак подав письмові пояснення, в яких просив в позові відмовити з наступних підстав. 23.12.2025 постановою № R266659, винесеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно з матеріалами справи та даними єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, визначені у повістці, чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач у застосунку Резерв + особисто визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, підтвердивши, що не буде оспорювати факт правопорушення та погоджується на притягнення до адміністративної відповідальності без своєї участі. Визнання вини здійснено добровільно, без будь-якого примусу, що підтверджується електронною заявою в системі Резерв +. Постанова № R266659 сформована відповідно до п.3 ст.258 КУпАП , у зв`язку із згодою особи на притягнення до адміністративної відповідальності без складання протоколу та без її участі в розгляді справи на момент винесення постанови були наявні правові підстави для притягнення до відповідальності, факт правопорушення зафіксований у державному реєстрі, а також отримано особисте підтвердження визнання вини та згоду на застосування адміністративного стягнення. 24.12.2025 ОСОБА_1 добровільно сплатив адміністративний штраф, накладений зазначеною постановою, що додатково підтверджує його усвідомлення факту вчинення правопорушення та відсутність заперечень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, постанова № R266659 винесена з дотриманням вимог КУпАП, в межах повноважень посадової особи та за наявності передбачених законом підстав. Префікс R перед номером постанови свідчить про її формування в електронній системі Резерв+ у взаємодії з єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що означає автоматичне створення постанови після добровільного визнання особою своєї вини та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач не оскаржував внесення відмітки про порушення правил військового обліку, а натомість визнав факт правопорушення та погодився на притягнення до адміністративної відповідальності.
20.02.2026 представник позивача Куля В.С. подав додаткові пояснення у справі в яких зазначив, що визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Якщо правопорушення було виявлено не пізніше 28.07.2025 (дати звернення до Національної поліції), то тримісячний строк сплив 28.10.2025. Постанова винесена 23.12.2025 — після спливу встановленого законом строку. Як вбачається з системного аналізу КУпАП жодна норма не передбачає можливості «продовження строку за згодою особи», відмови особи від застосування ст.38 КУпАП, а тим паче легалізації порушення строку шляхом визнання вини. Строк притягнення до адміністративної відповідальності є процесуальної гарантією, яка обмежує повноваження державного органу. Він не є диспозитивним і не залежить від волевиявлення особи. Отже, навіть за умови добровільної заяви позивача, відповідач був зобов`язаний закрити провадження у справі у зв`язку із спливом строку, а не виносити постанову. Таким чином визнання вини не може легалізувати притягнення до адміністративної відповідальності після спливу строку. Твердження відповідача про те, що визнання вини та добровільна сплата штрафу унеможливлюють судовий перегляд постанови є такими, що суперечить нормам КУпАП, принципу верховенства права та конституційному праву особи на судовий захист. Як бачимо, замість належного обґрунтування факту вчинення адміністративного правопорушення та надання суду відповідних доказів, відповідач у поясненнях фактично обмежився посиланням на те, що позивач подав заяву про розгляд справи без участі та сплатив штраф. Водночас відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт направлення позивачу повістки, факт її належного вручення, а отже, наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Отже, посилання відповідача виключно на факт розгляду справи без участі позивача та сплату штрафу не може вважатися належним доказом правомірності постанови № R266659 та не спростовує доводів позову щодо порушення строків і відсутності належних доказів складу адміністративного правопорушення.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07.01.2026 задоволено заяву представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.02.2026 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за №R266659 від 23.12.2025 та матеріали справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.9 ст.44 КАС України зазначено про обов?язок ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвати електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Відповідно до ч.1 ст. 227 КАС України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Датою ухвалення та проголошення судом судового рішення в даній справі визначено 13.03.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до постанови від 23.12.2025 № R266659 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. з можливістю сплати протягом 10 днів у розмірі 8500 гривень.
У вказаній постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці ( ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Як вбачається з витягу із Резерву+ ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , значаться відомості про те, що 28.07.2025 було звернення до Національної поліції з приводу не прибуття за повісткою до ТЦК та СП. Також міститься відмітка про те, що дані уточнено вчасно, відстрочка до 08.12.2026 згідно з п.2 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
ОСОБА_1 22.12.2025 подав заяву засобами додатку Резерв + про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення визнає та надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Повідомив, що ним допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув за повісткою до ТЦК та СП, чим порушено вимоги зазначеного законодавства. Відповідальність за такі дії передбачена статтею 210-1 КУпАП.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про самовизнання було сформовано постанову, яка була йому надіслана в електронній формі.
24.12.2025 на виконання постанови від 23.12.2025 ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 8500 грн, що стверджується долученим платіжним документом та витягом із системи «Оберіг». 

Мотиви та оцінка суду
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно з ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Частиною 3 ст. 201-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період , що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки. 
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до частин першої, третьої ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Вказаними нормами встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.
Відповідно до абз. 5 п. 79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Форма повістки, розписки та їх зміст визначені в додатку 11 Порядку.
Згідно примітки до додатку 11 повістка вважається врученою:
рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу;
шляхом вручення під особистий підпис у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).
Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП законодавцем не встановлені.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці ( ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію
Абзацом 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію закріплено правило, згідно якого у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Матеріали справи не містять відомостей про здійснення належного виклику ОСОБА_1 до ТЦК та СП, не зазначено таких відомостей і в постанові №R266659 від 23.12.2025.
Відповідно до ч.1ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що визнання вини та добровільна згода позивача унеможливлює подальше оскарження постанови, оскільки особа реалізувала своє право на самостійне визнання факту правопорушення і цим підтвердила законність притягнення до відповідальності. Сам факт визнання особою вини у адміністративному порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. 
У додатку Резерв+ містяться відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся 28.07.2025 з повідомленням про неприбуття ОСОБА_1 за повісткою.
Згідно з ч.9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Таким чином, згідно положень ст. 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення 28.07.2025. 
Враховуючи, що адміністративне стягнення на позивача може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня виявлення правопорушення, застосування його 23.12.2025 відбулося поза межами строку, встановленого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищенаведене, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова №R266659, яка винесена 23.12.2025 поза межами строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч.9 ст. 38 КУпАП, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 сплатив судовий збір з пониженою ставкою у сумі 484 грн 48 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань З ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 грн 48 коп.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,

у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №R266659 від 23.12.2025 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.
Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 13.03.2026.

Суддя           І.М. Карпин