Справа № 459/3034/25 
Провадження № 2/459/951/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В., 
з участю секретаря судових засідань Лель Г.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шептицького за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в : 

У вересні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК«ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 117729015 від 14.04.2021 в розмірі 21342,00 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.04.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 117729015 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV78CG6. 14.04.2021 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 6000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 . ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 21342,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 15342 - заборгованості за несплачені відсотки за користування кредитом.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 846794663 від 18.06.2021. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії такого. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 117729015 від 14.04.2021. 
08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором 117729015 від 14.04.2021.
Також просить стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 
23.09.2025 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, у якому останній просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити у позові. Зазначив, що позивач стверджує, що договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», строк якого закінчився 14.05.2021 року, тоді як до суду позивач звернувся у вересні 2025 року, що становить більше чотирьох років від закінчення строку виконання договору. Крім цього, позовній заяві зазначено, що відповідач подав заявку на отримання коштів у кредит, надавши номер телефону НОМЕР_2 та електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте вказаним номером мобільного телефону та електронною адресою ОСОБА_1 ніколи не користувався. Позивачем не доведено підписання відповідачем спірного кредитного договору, не надано доказів реєстрації відповідача в інформаційно - телекомунікаційній системі, підписання договору електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора. Позивачем не доведено переказу грошових коштів відповідачу та те, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг. Зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність, оскільки докази ознайомлення відповідача із текстом кредитного договору, умовами надання кредиту в матеріалах справи відсутні. Окрім того, ТОВ «ЕЙС» є неналежним позивачем у справі, оскільки відсутні докази відступлення права вимоги. Відповідач заявку на отримання коштів у кредит не подавав, ніколи не мав банківського рахунку в АБ «УКРГАЗБАНК», жодних коштів від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не отримував.
Представником позивача 01.10.2025 подано до суду відповідь на відзив, у якому він просив позов задовольнити. Вказав, що відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності, яке вважає є безпідставним, оскільки позовна давність, визначена ст. 257 ЦК України, сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії такого в Україні. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків. Щодо укладання договору, то при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV78CG6 направлено відповідачу 14.04.2021 о 11:49:39 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Відповідач отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в Особистому кабінеті. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, то з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Зазначив, що всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. 
Відповідач та його представник будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 
Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 14.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та відповідачем укладено Договір №117729015, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит на суму 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору).
За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом (п.1.4 Договору)., які нараховуються в порядку, передбаченому п.1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 договору.
Відповідно п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
На підтвердження договірних відносин між сторонами, позивачем подвно Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору№ 117729015 від 14.04.2021.
14.04.2021 відповідач подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти, номера телефону, номера карти.
З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 13.09.2023 встановлено, що одноразовий ідентифікатор MNV78CG6 відправлено позичальнику 14.04.2021 на зазначений ним номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікатор введено позичальником 14.04.2021, перерахування грошових коштів відбулося 14.04.2021.
Відповідно до платіжного доручення від 14.04.2021, відповідачу перераховано кошти на карту клієнта НОМЕР_3 в сумі 6000,00 грн
Згідно із розрахунками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача за кредитним договором за період з 14.04.2021 по 11.08.2021становить 21342,00 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 117729015 від 14.04.2021 заборгованість відповідача становить 21342,00 грн, з яких: 6000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15342,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. Договору факторингу № 28/1118-01 визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу № 28/1118-01 реєстр прав вимоги це перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору.
Згідно із п. п. 4.1. п. 4 Договору факторингу № 28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 117729015 на суму 13476,00 грн. 
05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №11 від 21.08.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № № 117729015 на суму 21342,00 грн. 
08.07.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 ТОВ « ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 117729015 від 14.04.2021 в розмірі 21342,00 грн, з яких: 6000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15342,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Згідно з інформацією АТ «Окса Банк» № 8110-47/П від 22.01.2026 наданої на виконання ухвали суду від 13.01.2026 картковий рахунок № НОМЕР_3 відкритий у банку на ім`я ОСОБА_1 , номер телефону на який відправлялися смс про здійснення операцій відображено в анкеті-заяві НОМЕР_2. 
Відповідно до виписки з рахунку клієнта ОСОБА_1 , останньому на вищевказаний картковий рахунок 14.04.2021 було здійснено зарахування коштів на суму 6000,00 грн.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон).
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. 
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення
Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.Договору).
Згідно п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги , зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
В подальшому додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 117729015 від 14.04.2021 
Отже, відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, з урахуванням додаткових угод до нього, право вимоги до боржника в повному обсязі перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» 15.06.2021, тобто в день підписання Реєстру прав вимоги № 138.
Беручи до уваги те, що договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який було неодноразово пролонговано, на момент укладання кредитного договору №117729015 був чинним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача, яке в подальшому перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача.
Враховуючи вищенаведене, твердження представника відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і як наслідок до останнього кредитора - ТОВ «ФК Ейс», не відповідають фактичним обставинам справи, а отже, не беруться судом до уваги.
Суд не бере до уваги посилання представника відповідача недоведеність підписання відповідачем спірного кредитного договору, його реєстрації відповідача в інформаційно - телекомунікаційній систем та підписання договору електронним підписом останнього, оскільки договір № 117729015 від 14.04.2021 укладений між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на особистий телефонний номер відповідача, та використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, а отже, укладений у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону. 
Одноразовий ідентифікатор було надіслано на телефонний номер НОМЕР_4 , який зазначений відповідачем у заявці на отримання грошових коштів, також відповідно до довідки АТ «Оксі» від 22.01.2026, такий вказано ОСОБА_1 у анкеті -заяві № 258389 від 15.09.2020 щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної карти. Наведене спростовує твердження відповідача про те, що вищевказаний номер телефону ніколи не перебував у його користуванні.
Також, відповідно до п. 4.1 вказаного договору відповідач своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись, тому посилання відповідача на не ознайомлення з умовами вищевказаного договору не заслуговує на увагу суду.
Безпідставним є посилання відповідача на відсутність  підтвердження перерахунку кредитних коштів на його рахунок, оскільки такі спростовуються платіжною інструкцією від 14.04.2021 згідно з якою за кредитним договором № 117729015 від 14.04.2021 ОСОБА_1 14.04.2021 було перераховано 6000,00 грн на платіжну карту НОМЕР_3, яку емітовано на ім`я відповідача, що підтверджується інформацією АТ «Оксі» №8110-47/П від 22.01.2026, така зазначена у заявці на отримання грошових коштів у кредит, а також випискою АТ «Оксі»», з якої вбачається, що відповідачу здійснювався перекази коштів на його вищевказаний рахунок у розмірі, вказаному у кредитному договорі.
При цьому ОСОБА_1 на спростування доводів позивачащодо перерахунку кредитних коштів у розмірі, зазначеному в договорі, не надано жодних доказів того, що вказані кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі. Оспорюючи перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до них. 
Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку давності для подання позову, суд зазначає таке. 
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України).
Встановлено, що договір № 117729015 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено 14.04.2021 строком на 30 днів, тобто до 14.05.2021. Отже, строк позовної давності у вказаних правовідносинах почався з 15.05.2021, а останнім днем звернення до суду з позовом, відповідно до строку визначеного ст.. 257 ЦК України, було 15.05.2024.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. 
Відповідно до п.п. 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.
У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Військовий стан в державі, введений 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався, триває і на даний час.
Враховуючи вищенаведене, твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, такий останнім не пропущено, а тому клопотання про його застосування не підлягає задоволенню.
За таких обставин, керуючись п. 4. ст. 611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача спірної суми коштів, а отже, про задоволення позову. 
Щодо стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід зазначити таке.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2422,40 грн та 7000,00 грн відповідно.
Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, додатковою угодою № 25770560978 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025, свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012.
Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. 
Враховуючи задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року.
Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в: 
Позов задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 117729015 від 14.04.2021 у розмірі 21342,00 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 7000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн сплаченого судового збору. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, вул. Алматинська, 8, офіс 310а, м. Київ)
Відповідач: ОСОБА_1  (і.н. НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено 20.02.2026. 

Суддя: В. В. Грабовський