ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р.	Справа № 520/30984/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.
представник позивача Бігдан О.А.
представник відповідача Славич А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮПІТЕР» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.12.25 року по справі № 520/30984/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮПІТЕР» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮПІТЕР» (далі також ТОВ «ЮПІТЕР»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 00613050703 від 29.10.2024, складене Головним управлінням Держаної податкової служби в Харківській області, яким до ТОВ «ЮПІТЕР» застосовані фінансові санкції за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, в сумі 1655543,53 грн; 
- вирішити питання про розподіл судових витрат. 
В обґрунтування позову зазначив, що згідно Акту № 46 327/20-40-07/03-06/31343558 від 04.10.2024 контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ЮПІТЕР» частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII), та пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 14.05.2019 № 67 «Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова НБУ №67), за зовнішньоекономічним контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24 (далі - Контракт) за період 23.01.2024 по 31.08.2024, який укладено із компанією «RK sp. z o.o.» (Республіка Польща). На підставі чого, відповідно до Розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ «ЮПІТЕР» (Додаток 5 до Акту), нараховано пеню за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ «ЮПІТЕР», в загальному розмірі 2 245 513,72 грн. Після перерахунку розміру пені, на підставі заперечень ТОВ «ЮПІТЕР», розмір нарахованої пені за порушення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів позивача, відображений в оскаржуваному ППР, склав 1 655 543,53 грн.
Проте, на переконання позивача, підстави для висновку про порушення ТОВ «ЮПІТЕР» строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях за наведеним контрактом – відсутні, оскільки з 02.04.2024 за Контрактом, укладеним між ТОВ «ЮПІТЕР» та компанією «RK sp. z o.o.», наявні форс-мажорні обставини, внаслідок яких ТОВ «ЮПІТЕР» не отримано оплату за зовнішньоекономічною угодою. Вказане підтверджується повідомленням від 16.02.2024 компанії «РКР LHS sp. z o.o.», що здійснює залізничне перевезення на території Республіки Польща, на адресу АТ «Укрзалізниця» про обмеження, введені на здійснення перевезень залізничним транспортом на адресу компанії «RK sp. z o.o.» та повідомленням компанії «RK sp. z o.o.» від 02.04.2024 про наявність форс-мажорних обставин за Контрактом, а саме, неможливості з причин, що не залежать від «RK sp. z o.o.» (обмеження на перевезення), виконати контракти із відвантаження кукурудзи на адресу контрагентів компанії, та, як наслідок, отримати кошти від контрагентів та сплатити на користь ТОВ «ЮПІТЕР» за Контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24.
З урахуванням наведеного, на думку позивача, відсутні підстави для застосування до розрахунків за Контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24, укладеним ТОВ «ЮПІТЕР» приписів Закону № 2473-VIII в частині застосування до ТОВ «ЮПІТЕР» відповідальності за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами.
Відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зауважив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 00613050703 від 29.10.2024 прийнято на підставі належним чином зафіксованого порушення, з дотриманням процедури, з урахуванням заперечень платника, яким не не доведено наявність форс-мажорних обставин у розумінні ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII належними та допустимими доказами. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ЮПІТЕР» відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що ТОВ «ЮПІТЕР» обґрунтовано підстави для зупинення нарахування пені наявністю форс-мажорних обставин, на підтвердження чого надані повідомлення від 16.02.2024 компанії «РКР LHS sp. z o.o.», що здійснює залізничне перевезення на території Республіки Польща, на адресу АТ «Укрзалізниця» про обмеження, введені на здійснення перевезень залізничним транспортом на адресу компанії «RK sp. z o.o.»; лист компанії «RK sp. z o.o.» від 02.04.2024 на адресу ТОВ «ЮПІТЕР» про наявність форс-мажорних обставин за контрактом, а саме, неможливості, з причин, що не залежать від «RK sp. z o.o.» (обмеження на перевезення), виконати контракти із відвантаження кукурудзи на адресу контрагентів компанії. Та, як наслідок, отримати кошти від контрагентів та сплатити на користь ТОВ «ЮПІТЕР» за контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24.
Крім того, на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, 15.01.2025 ТОВ «ЮПІТЕР» отримано від Польсько-української господарчої палати підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, на підставі наведених повідомлення компанії «РКР LHS sp. z o.o.» та листа компанії «RK sp. z o.o.».
Зокрема, згідно підтвердження зазначено, що події, описані в зазначених повідомленнях, відповідають обставинам непереборної сили, що має суттєвий, негативний вплив і ускладнює або унеможливлює правильне виконання угод і підприємницьких зобов`язань. Та проблеми, що внаслідок цього виникли, не є провиною жодної з сторін і не могли бути передбачені, навіть за умови дотримання максимальної обачності з боку другої сторони контракту.
Апелянт вважає, що матеріалами справи спростовується твердження суду про те, що позивачем не надано доказів підтвердження наявності у Польсько-української господарчої палати як організації країни розташування сторони зовнішньоекономічних контрактів (Польщі) повноважень на засвідчення виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин. Адже, під час провадження по справі, ТОВ «ЮПІТЕР» залучено до матеріалів справи довідку Національної палати торгівлі та промисловості Польщі (Krajowa Izba Gospodarcza) про повноваження Польсько-української господарчої палати на видачу висновків про наявність форс-мажорних обставин.
З урахуванням викладеного, позивач вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи та прийняття оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, а саме, ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування наведених норм матеріального права, обставинам справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 23.01.2024 ТОВ «ЮПІТЕР» уклало зовнішньоекономічний контракт № 23/01-24 з компанією «RK sp. z o.o.» (Республіка Польща) на постачання кукурудзи (УКТ ЗЕД 1005900000).
ТОВ «ЮПІТЕР» на виконання умов Контракту від 23.01.2024 № 23/01-24, на адресу «RK Sp. z o.o.» (Польща) відвантажено товар (Зернові культури. Кукурудза 3 клас, для кормових цілей, не насіннева, врожай 2023 року, УКТ ЗЕД 1005900000) на загальну суму 358905,00 євро (еквівалент 14576030,96 грн), зідно митних декларацій від 06.02.2024 № 24UA205050007997U0, від 08.02.2024 № 24UA205050008272U8, від 13.02.2024 № 24UA205050008844U6, від 17.02.2024 № 24UA205050009396U4.
На підставі направлень від 20.09.2024 № 8098 та № 8099, виданих Головним управлінням ДПС у Харківській області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1 та пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 19.09.2024 № 4266-п, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЮПІТЕР» з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24 за період з 23.01.2024 по 31.08.2024, відповідно до затвердженого переліку питань документальної позапланової виїзної перевірки.
Перевіркою встановлено, що виручка за відвантажений товар по Контракту від 23.01.2024 № 23/01-24 надійшла на рахунок ТОВ «ЮПІТЕР» на загальну суму 151850,00 євро (еквівалент 6539177,97 грн), а саме: 03.04.2024 в сумі 81925,0 євро (еквівалент - 3463526,84 грн), 03.06.2024 в сумі 69925,0 євро (еквівалент - 3075651,13 грн).
Грошові кошти в сумі 69925,0 євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків у сфері ЗЕД, грошові кошти в сумі 207055,0 євро від «RK sp. z o.o.» (Польща) по контракту від 23.01.2024 № 23/01-24 не надійшли.
Станом на 31.08.2024 по контракту від 23.01.2024 № 23/01-24 укладеному з «RK sp. z o.o.» (Польща), встановлена дебіторська заборгованість 207055,0 євро, що відповідає даним бухгалтерському обліку ТОВ "ЮПІТЕР".
За результатами перевірки складено акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЮПІТЕР» з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішноьоекономічним контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24 за період з 23.01.2024 по 31.08.2024 № 46 327/20-04-07-03-06/31343558 від 04.10.2024.
Згідно висновків акту перевірки відповідачем встановлено порушення ТОВ «ЮПІТЕР» частини 2 статті 13 Закону № 2473-VIII із змінами та доповненнями та пункту 1-2 Постанови НБУ № 67 із змінами та доповненнями, за зовнішньоекономічним контрактом від 23.01.2024 №23.01.2024 по 31.08.2024, який укладено з «RK sp. z o.o.» (Польща), за період з 23.01.2024 по 31.08.2024.
Згідно Розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ "ЮПІТЕР", визначено пеню в загальному розмірі 2 245 513,72 грн.
Позивачем подано до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення до акту перевірки № 46 327/20-04-07-03-06/31343558 від 04.10.2024, до якого долучено додаткові документи, а саме: 
- повідомлення від 16.02.2024 № WH3-774/2024/07 фірма PKP LHS Sp. z o.o. повідомила АО "Укрзалізниця" про введення конвенції на перевезення: 1. Обмеження на перевезення: ПКП ЛХС № 07 від 16.02.2024; 2. Причина введення: технічні причини; 3. Країна відправлення: Україна, усі станції УЗ (22); 4. Країна призначення: Польща, усі станції ЛХС; 5. Отримувач: RK sp. z o.o.; Рід вантажу: усі види вантажів та порожні вагони; 7. Рід відправок: усі відправки; 8. Строк дії: з моменту отримання до скасування; 
- лист «RK sp. z o.o.» від 02.04.2024 на адресу ТОВ «ЮПІТЕР», в якому зазначено "...в рамках угоди 23/01-2024 від 01.23.2024 Ви мали поставити нам кукурудзу в термін до 02.25.2024 р. Але у зв`язку з тим, що PKP LHS Sp. z o.o. 02.16.2024 року ввела конвенцію на перевозки в адресу нашого підприємства нами не було виконано контракт на поставку кукурудзи, та у зв`язку з цією форс мажорною обставиною ми не отримали кошти від нашого покупця та в свою чергу не можемо розрахуватись з Вашим підприємством";
- документи щодо подання ТОВ "ЮПІТЕР" заяви до районного суду міста Пийотркув-Трибунальський, та подальшого її передення до Окружного суду міста ЛОздь (з перекладом).
На підставі акту перевірки № 46327/20-40-07-03-06/31343558 від 04.10.2024, з урахуванням заперечень платника податків, відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 00613050703 від 29.10.2024, яким нараховано пеню в загальному розмірі 1 655 543,53 грн.
Вважаючи податкове повідомлення рішення № 00613050703 від 29.10.2024, яким ТОВ "ЮПІТЕР" за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності нараховано пеню в розмірі 1655543,53 грн, протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції, на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, позивач також надав до суду підтвердження № PUIG/2025/SSZ/01/15 від 15.01.2025, видане Польсько-українською господарчою палатою (PUIG, м. Варшава) (складене польською та українською мовами), в якому вказано, що події, що відбулися в діяльності підприємця - ТОВ “ЮПІТЕР”, які описані у повідомленнях 1) повідомлення від фірми PKP LHS Sp. z o.o. № WH3-774/2024/07 від 16.02.2024; 2) повідомлення від фірми “RK sp. z o.o.” від 04.02.2024, носять ознаки форс-мажору, що мають значний негативний вплив і перешкоджають або унеможливлюють належне виконання договорів та господарських зобов`язань. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.10.2024 № 00613050703 про зобов`язання ТОВ “ЮПІТЕР” сплатити пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є правомірним та не підлягає скасуванню.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Закон № 2473-VIII визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною 1 ст. 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Частинами 5, 6 цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Згідно з ч. 9 ст. 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
За змістом ч. 10 ст. 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до частин 1, 3, 5, 8 ст. 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Правління Національного банку України постановою № 5 від 02 січня 2019 року затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).
Це Положення, відповідно до пункту 1, визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Згідно з пунктами 21, 23 Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.
Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова НБУ №18).
Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: «14-2. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; «14-4. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».
У подальшому, до пункту 14-2 Постанови № 18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.
Постановою Правління НБУ № 145 від 10.11.2023 Постанову НБУ № 67 “Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (зі змінами) після пункту 1-1 було доповнено новим пунктом 1-2 такого змісту: “1-2. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту товарів, що класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД: 1001, 1002, 1003, 1004, 1005, 1201, 1205, 1206 00, 1507, 1512, 1514, 2306, становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 11 листопада 2023 року.”.
Судом встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «ЮПІТЕР» мало відносини з компанією «RK sp. z o.o.» (Республіка Польща).
Так, 23.01.2024 ТОВ «ЮПІТЕР уклало зовнішньоекономічний контракт № 23/01-24 з компанією «RK sp. z o.o.» (Республіка Польща) на постачання кукурудзи (УКТ ЗЕД 1005900000).
У лютому 2024 року ТОВ «ЮПІТЕР» на виконання умов Контракту від 23.01.2024 № 23/01-24, на адресу «RK Sp. z o.o.» (Польща) відвантажено товар (Зернові культури. Кукурудза 3 клас, для кормових цілей, не насіннева, врожай 2023 року, УКТ ЗЕД 1005900000) на загальну суму 358905,00 євро (еквівалент 14576030,96 грн), зідно митних декларацій від 06.02.2024 № 24UA205050007997U0, від 08.02.2024 № 24UA205050008272U8, від 13.02.2024 № 24UA205050008844U6, від 17.02.2024 № 24UA205050009396U4.
Як зазначено вище, граничний строк розрахунків за операціями з експорту товарів групи 1005 становить 90 календарних днів (пункт 1-2 Постанови НБУ № 67 від 14.05.2019 в редакції, що діяла на момент здійснення операцій).
Перевіркою встановлено, що грошові кошти в сумі 69925,0 євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків у сфері ЗЕД, грошові кошти в сумі 207055,0 євро від «RK sp. z o.o.» (Польща) по контракту від 23.01.2024 № 23/01-24 не надійшли.
Станом на 31.08.2024 по контракту від 23.01.2024 № 23/01-24 укладеному з «RK sp. z o.o.» (Польща), встановлена дебіторська заборгованість 207055,0 євро, що відповідає даним бухгалтерському обліку ТОВ "ЮПІТЕР".
Враховуючи наведене, відповідач встановив порушення позивачем граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом № 23/01-24 від 23.01.2024 на суму 207055,00 євро за період з 23.01.2024 по 31.08.2024.
Позивач, як податковому органу так і суду зазначав про наявність форс-мажорних обставин, що стали підставою порушення контрагентом строків розрахунків за експортною операцією, на підтвердження чого надав повідомлення від 16.02.2024 компанії «РКР LHS sp. z o.o.», що здійснює залізничне перевезення на території Республіки Польща, на адресу АТ «Укрзалізниця» про обмеження, введені на здійснення перевезень залізничним транспортом на адресу компанії «RK sp. z o.o.» та повідомлення компанії «RK sp. z o.o.» від 02.04.2024 про наявність форс-мажорних обставин за Контрактом, а саме, неможливості, з причин, що не залежать від «RK sp. z o.o.» (обмеження на перевезення), виконати контракти із відвантаження кукурудзи на адресу контрагентів компанії, та, як наслідок, отримати кошти від контрагентів та сплатити борг на користь ТОВ «ЮПІТЕР» за Контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24. 
Під час судового розгляду в суді першої інстанції, на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, позивач також надав до суду підтвердження № PUIG/2025/SSZ/01/15 від 15.01.2025, видане Польсько-українською господарчою палатою (PUIG, м. Варшава) (складене польською та українською мовами), в якому вказано, що події, що відбулися в діяльності підприємця - ТОВ “ЮПІТЕР”, які описані у повідомленнях 1) повідомлення від фірми PKP LHS Sp. z o.o. № WH3-774/2024/07 від 16.02.2024; 2) повідомлення від фірми “RK sp. z o.o.” від 04.02.2024, носять ознаки форс-мажору, що мають значний негативний вплив і перешкоджають або унеможливлюють належне виконання договорів та господарських зобов`язань. 
Колегія суддів погоджується із оцінкою, наданою судом першої інстанції, що вказані докази не є належним підтвердженням наявності форс-мажорних обставин, оскільки підтвердження від 15.01.2025 не містить викладення обставин, які не дають можливості «RK sp. z o.o.» (Польща) розрахуватися за контрактами, а також періоду настання та закінчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили їх виконання. 
Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів підтвердження наявності у Польсько-української господарчої палати як організації країни розташування сторони зовнішньоекономічних контрактів (Польщі) повноважень на засвідчення виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин.
Натомість, з офіційного сайту Польсько-української господарчої палати - https://www.pol-ukr.com/uk судом встановлено, що PUIG - Польсько-українська господарська палата, є бізнес-організацією, яка здійснює представництво українських інвесторів у Польщі та польських в Україні, підтримує та просуває діяльність компаній, що входять до PUIG.
У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 19.04.2024 у справі № 580/5283/23 зазначав, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами Торгово-промислової палати України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України № 671/97-ВР від 02.12.1997 «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Водночас, як слушно зазначив суд першої інстанції, доказів звернення ТОВ «ЮПІТЕР" до Торгово-промислової палати України для отримання відповідного сертифікату, що засвідчує обставини непереборної сили (форс-мажор) саме у позивача матеріали справи не містять і судом не встановлено.
Повідомлення «RK sp. z o.o.» від 02.04.2024 про неможливість своєчасно виконати зобов`язання за контрактом № 23/01-2024 від 23.01.2024 через форс-мажорні обставини також не є достатнім доказом на підтвердження неможливості проведення своєчасних розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неправильного застосування ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
У статті 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової Палати від 18 грудня 2014 року № 44 (5), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Відповідно до розпорядження Торгово-промислової палати України № 3 від 25 лютого 2022 року «Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України» тимчасово, на період воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану на території України, уповноважені регіональні торгово-промислові палати мають право за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених пунктом 4.2 Регламенту засвідчення Торгово-промислового палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс мажорних обставин, який затверджено Рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року № 44 (5) (із змінами та доповненнями).
У постанові від 24.12.2025 по справі № 240/27873/23 Верховний Суд дійшов висновку про наступне:
- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови від 12 грудня 2024 року у справі №380/839/24, від 14 січня 2025 року у справі №440/17191/23, з урахуванням постанов Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі №914/2994/22);
- підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо);
- має бути встановлено (доведено) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку (постанови від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16).
Разом з тим, Судова палата Верховного Суду сформувала узагальнюючі правові висновки про те, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.
При цьому сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання конкретною особою (учасником) в межах укладеного міжнародного договору. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.
Так, в розумінні норм ч. 6 ст. 13 Закону №2473-VIII передбачається можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин. Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.
Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. ст. 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.
Такі ж висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі №914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16.
Судовим розглядом встановлено, що позивач під час проведення податкової перевірки не надав належних доказів існування обставин непереборної сили, які об`єктивно вплинули на неможливість виконання контрагентом “RK sp. z o.o.” зобов`язання за контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24. 
Зокрема, колегія суддів відхиляє посилання позивача на повідомлення від 16.02.2024 компанії “РКР LHS sp. z o.o.”, що здійснює залізничне перевезення на території Республіки Польща, на адресу АТ “Укрзалізниця” про обмеження, введені на здійснення перевезень залізничним транспортом на адресу компанії “RK sp. z o.o.”, та повідомлення компанії “RK sp. z o.o.” від 02.04.2024 про наявність форс-мажорних обставин за Контрактом, а саме, неможливість з причин, що не залежать від “RK sp. z o.o.” (обмеження на перевезення), виконати контракти із відвантаження кукурудзи на адресу контрагентів компанії, та, як наслідок, отримати кошти від контрагентів та сплатити на користь ТОВ “ЮПІТЕР” за Контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24, оскільки такі посилання не стосуються безпосередньо господарських операцій, які виникли між позивачем та “RK sp. z o.o.” на підставі Контракту від 23.01.2024 № 23/01-24, та не доводять наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між вказаними обставинами та об`єктивною неможливістю “RK sp. z o.o.” виконати конкретне зобов`язання на підставі Контракту від 23.01.2024 № 23/01-24, яке полягало у проведенні розрахунків за експортною операцією, у строки, встановлені податковим законодавством.
Також колегія суддів зазначає, що підтвердження № PUIG/2025/SSZ/01/15 від 15.01.2025, видане Польсько-українською господарчою палатою (PUIG, м. Варшава), позивачем під час податкової перевірки взагалі не надавалось, а було надано лише до суду першої інстанції, у зв`язку з чим не могло мати вплив на висновки, викладені відповідачем в акті податкової перевірки, та, відповідно, на спірне податкове повідомлення-рішення. 
До того ж, таке підтвердження не містить інформації про період настання та закінчення обставин, які унеможливили виконання зобов`язань за Контрактом від 23.01.2024 № 23/01-24.
З урахуванням викладеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено протиправності зафіксованих в акті перевірки порушень та відсутності підстав для застосування фінансових санкцій. Тож, спірне податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі № 520/30984/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮПІТЕР» залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі № 520/30984/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено 16.02.2026 року