Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 р. № 520/27931/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань МЮУ (вул. Таджицька, буд. 17,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61089) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,- 
В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)»Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань МЮУ, в якому просить суд: 
1. Визнати протиправним та скасувати Наказ №23/ОС/СТ-25 від 19.09.2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». 
2. Визнання протиправним та скасувати Наказ №216/ОС-25 від 19.09.2025 року «Про особовий склад», яким ЗВІЛЬНЕНО відповідно до Закону України «Про Національну Поліцію» зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення), майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-099665), начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Харківська виправна колонія (№43)», 19 вересня 2025 року. 
3. Поновити майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» (Код ЄДР: 08564558 адреса: 61089, Харківська обл., місто Харків, вулиця Таджицька, будинок 17). 
4. Стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу майора внутрішньої служби ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що Наказ №23/ОС/СТ-25 від 19.09.2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та Наказ №216/ОС-25 від 19.09.2025 року «Про особовий склад», яким ЗВІЛЬНЕНО відповідно до Закону України «Про Національну Поліцію» зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення), майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-099665), начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Харківська виправна колонія (№43)», 19 вересня 2025 року є протиправними та такими, що порушують права позивача. 
Ухвалою суду від 22.10.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано. 
Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у щорічній відпустці.
Представником відповідача 06.11.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України. 
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , працював у Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції на різних посадах з 01.11.1999 року по 19.09.2025 року та перед звільненням займав посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи. 
19.09.2025 року начальником державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» було затверджено висновок службового розслідування за фактом неналежного виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів засудженого, негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань, майором внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальником відділення соціально- психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи.
Відповідно до вказаного висновку, комісія у складі голови комісії: підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи; членів комісії: виконуючого обов`язки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 , підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 , начальника відділу по роботі з персоналом, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , головного бухгалтера - начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , виконуючого обов`язки начальника відділу нагляду і безпеки, ОСОБА_8 , юрисконсульта юридичної групи установи, вивчивши матеріали службового розслідування на підставі пункту 1 частини II «Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально - виконавчій службі України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 встановила, що 12.09.2025 року майор внутрішньої служби ОСОБА_9 начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи заступив на добове чергування у складі оперативної групи, на підставі наказу начальника установи «Про забезпечення охорони та нагляду на добу» від 12.09.2025 року №255-ДСК-25. Відповідно до «Відомості про забезпечення нагляду на добу» від 12.09.2025 року № 5/3/1/1-255дск майору внутрішньої служби ОСОБА_1 визначено місце несення служби у дільниці соціальної реабілітації.
Під час проведення щоденного інструктажу чергової зміни та оперативної групи керівництвом установи було наголошено особовому складу на дотримання норм особистої безпеки, якісне несення служби на постах та виконання своїх посадових обов`язків, дотримання Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Цього дня, близько 17 години 26 хвилин, майор внутрішньої служби ОСОБА_10 підійшов до засудженого ОСОБА_11 , який перебував у локальному секторі дільниці соціальної реабілітації в місці для паління та почав безпідставно звертатися до засудженого ОСОБА_12 на «Ти», висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, вживати в розмові жаргонні слова, погрожувати йому сексуальним насильством а також діями, що принижують його честь та гідність. Засуджений ОСОБА_13 ввічливо спитав у майора внутрішньої служби ОСОБА_14 , чому до нього таке ставлення, на що майор внутрішньої служби ОСОБА_10 відповів, що йому байдуже та йому за це нічого не буде. Всі ці події відбувались в присутності інших засуджених, начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 , тим самим майор внутрішньої служби ОСОБА_10 грубо порушив моральні норми, зобов`язання і вимоги сумлінного виконання службових обов`язків персоналу Державної кримінально- виконавчої служби України, засновані на загальновизнаних моральних принципах і положеннях національного законодавства, міжнародних стандартах функціонування системи виконання кримінальних покарань, привселюдно принизив честь та гідність засудженого ОСОБА_12 .
Викладені вище обставини підтверджуються поясненнями свідків події.
Так, з пояснень помічника начальника установи (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації) капітана внутрішньої служби  ОСОБА_16 , вбачається, що 12 вересня 2025 року він заступив на добове чергування в якості відповідального по установі. Близько 17 години 40 хвилин йому зателефонував старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_17 , начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи, та доповів, що між членом оперативної групи, який ніс службу у дільниці соціальної реабілітації, майором внутрішньої служби ОСОБА_18 та засудженими ОСОБА_19 сталася конфліктна ситуація. Після чого він негайно прибув до дільниці соціальної реабілітації з метою з`ясування обставин та прийняття рішення щодо подальших дій. В ході з`ясування обставин засуджений ОСОБА_13 пояснив, що він перебував у локальному секторі дільниці в місці для паління, коли до нього підійшов майор внутрішньої служби ОСОБА_10 та почав безпідставно звертатися на «Ти», висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, вживати жаргонні слова, погрожував йому сексуальним насильством а також діями, що принижують його честь та гідність. Засуджений ОСОБА_13 ввічливо спитав у майора внутрішньої служби ОСОБА_14 , чому до нього таке ставлення, на що майор внутрішньої служби ОСОБА_10 відповів, що йому байдуже та йому за це нічого не буде. Під час їхньої розмови були присутні інші засуджені та лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_20 . Інші засуджені, які відбувають покарання у дільниці соціальної реабілітації, були вкрай обурені діями майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , обстановка у дільниці соціальної реабілітації була вкрай напруженою. Після чого капітан внутрішньої служби ОСОБА_21 повідомив про подію черговому помічнику начальника установи майору внутрішньої служби ДОНЧАКУ ОСОБА_22 .
Черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки майор внутрішньої служби ОСОБА_23 пояснив, що 12 вересня 2025 року він заступив на добове чергування в якості чергового помічника начальника установи. Близько 18 години 20 хвилин відповідальний по установі капітан внутрішньої служби ОСОБА_24 , повідомив йому, що між членом оперативної групи майором внутрішньої служби ОСОБА_18 , який заступив на добове чергування на дільницю соціальної реабілітації, та засудженим ОСОБА_19 сталась конфліктна ситуація, а також що оперативна обстановка на дільниці соціальної реабілітації погіршилась через обурення засуджених, що тримаються у дільниці, діями майора внутрішньої служби ОСОБА_25 . Після чого він негайно прибув до дільниці соціальної реабілітації для з`ясування обставин та стабілізації оперативної обстановки. Засуджений ОСОБА_13 розказав йому, що він перебував у локальному секторі дільниці, в місці для паління, до нього підійшов майор внутрішньої служби ОСОБА_10 та почав безпідставно звертатися до нього на «ти» і висловлюватися нецензурною лайкою та жаргонними словами, погрожував йому сексуальним насильством а також діями, що принижують його честь та гідність. Засуджений ОСОБА_13 ввічливо спитав у майора внутрішньої служби ОСОБА_14 чому до нього таке ставлення, на що майор внутрішньої служби ОСОБА_10 відповів, що йому байдуже та йому за це нічого не буде. Всі ці події відбулися в присутності інших засуджених та начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 . Майор внутрішньої служби ОСОБА_10 пояснень своїм діям надати не зміг.
Після чого з метою припинення подальшого розвитку конфлікту, прийнято замінити на посту дільниці соціальної реабілітації майора внутрішньо служби ОСОБА_14 на іншого члена оперативної групи майора внутрішньої служби ОСОБА_26 .
Про вказаний факт черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки майор внутрішньої служби ОСОБА_27 доповів рапортом начальнику установи (№5/3/1/1 -850-Фн-25 від 13.09.2025 року). За вказаним фактом наказом по установі від 15 вересня 2025 року №302/АГ-25 було призначено службове розслідування.
В ході проведення розслідування майору внутрішньої служби ОСОБА_28 було запропоновано надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для проведення службового розслідування, проте надавати будь-які пояснення він відмовився в категоричній формі, про що було складено акт (№5/2/1-396-Фн-25 від 15.09.2025 року).
Начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально- виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_29 пояснив, що 12 вересня 2025 року він заступив на добове чергування в якості члена оперативної групи, службу ніс у дисциплінарному ізоляторі. Близько 18 години 30 хвилин йому зателефонував черговий помічник начальника установи майор внутрішньої служби ОСОБА_27 та сказав прибути до дільниці соціальної реабілітації. По прибуттю до дільниці соціальної реабілітації черговий помічник начальника установи майор внутрішньої служби ОСОБА_27 повідомив йому, що він заміняє на цьому посту майора внутрішньої служби ОСОБА_25 . В подальшому йому стало відомо, що майора внутрішньої служби ОСОБА_14 замінили на нього на цьому посту через те, що той неввічливо поводив себе по відношенню до засудженого ОСОБА_12 , ображав його у присутності інших засуджених та погрожував йому сексуальним насильством.
Із пояснення старшого інспектора з дотримання прав засуджених та запобігання катування старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_30 було встановлено, що 16 вересня 2025 року близько 19 години 30 хвилин, він прийшов до дільниці соціальної реабілітації, до нього підійшов засуджений ОСОБА_13 та повідомив про факт, який стався з майором внутрішньої служби ОСОБА_18 , а саме про те, що 12 вересня 2025 року близько 17 години 26 хвилин до нього підійшов майор внутрішньої служби ОСОБА_10 та почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, жаргонними словами, погрожував йому сексуальним насильством а також діями, що принижують його честь та гідність. Засуджений ОСОБА_13 себе почував пригнічено та занепокоєно через цей випадок. Майор внутрішньої служби ОСОБА_10 порушив низку як національних, так і міжнародних законодавчих актів щодо поводження із засудженими.
Із пояснення засудженого ОСОБА_12 , було встановлено, що 12 вересня 2025 року майор внутрішньої служби ОСОБА_10 , начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи заступив на добове чергування до дільниці соціально реабілітації. Близько 17 годин 26 хвилин він знаходився в локальному секторі дільниці соціальної реабілітації у місці для паління, коли до нього підійшов майор внутрішньої служби ОСОБА_10 , почав розмовляти на його адресу на підвищеному тоні, тикав в нього пальцем, звертався на ти, вживав нецензурні та жаргонні слова, погрожував йому сексуальним насильством а також іншими діями, що принижують його честь та гідність. Усе це відбувалось в присутності засуджених ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , а також лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 .
Вище вказані засуджені надали пояснення, в яких підтвердили викладене вище та зазначили, що 12 вересня 2025 року у період часу між 17 годинами 26 хвилин та 17 годинами 30 хвилин вони разом із засудженим ОСОБА_13 знаходились у локальному секторі дільниці соціальної реабілітації, коли до засудженого ОСОБА_12 підійшов майор внутрішньої служби ОСОБА_10 та почав безпідставно погрожувати йому сексуальним насильством, розмовляти з агресією до засудженого ОСОБА_12 , тикати в нього пальцем і використовувати нецензурну лайку та жаргонні слова.
Майор внутрішньої служби ОСОБА_9 , 1973 року народження, має другий (магістерський) рівень вищої освіти, у 1995 році закінчив Харківський зооветеринарний інститут, за спеціальністю «Зоотехнік», кваліфікація спеціаліста «Зооінженера», у 2005 році закінчив Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію «Юриста». В Збройних Силах служив з 17.06.1997 року по 11.06.1999 року, в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01.11.1999 року, на посаді з 15.06.2002 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, дітей не має. На час проведення службового розслідування має діючі дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 30 січня 2025 року №2/ОС/СТ-25) та попередження про неповну осадову відповідність (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 11 квітня 2025 року №11/ОС/СТ-25).
За час проходження служби в державній установі «Харківська виправна онія (№43)» майор внутрішньої служби ОСОБА_10 , начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи зарекомендував себе з вкрай негативного боку. Із наказами, інструкціями та іншими нормативними документами, що регламентують його діяльність, ознайомлений, проте до їх використання в практичній діяльності ставиться безвідповідально. У процесі виконання службових обов`язків майор внутрішньої служби ОСОБА_10 неодноразово демонстрував недостатню відповідальність, що призводило до численних порушень режиму роботи та внутрішнього порядку установи. Невиконання поставлених завдань вчасно, а також неуважне ставлення до ведення службової документації є системними проблемами, що негативно впливають на ефективність роботи відділу соціально-виховної та психологічної роботи. Має проблеми з комунікацією з колегами та засудженими, що часто призводило до виникнення конфліктів у колективі та зниження рівня загальної дисципліни як у відділі соціально-виховної та психологічної роботи, так і на підтримання порядку в установі. До виконання своїх посадових обов`язків ставиться недбало, від більшості з них самоусунувся та фактично не виконує. Згідно своїх посадових інструкцій начальник відділення соціально-психологічної служби повинен створювати необхідні умови для виконання кримінального покарання та соціальної реабілітації засуджених шляхом комплексного застосування до них заходів виховного та режимно-профілактичного характеру, розвитку у кожного засудженого соціально-корисної ініціативи, трудових навичок, прищеплення відповідального, поважливого ставлення до законів і прийнятих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, але ця робота майором внутрішньої служби ОСОБА_18 не проводиться взагалі. На критичні зауваження не реагує, вказані недоліки не усуває або робить це несвоєчасно. Самостійно приймати рішення, організовувати власний робочий час не здатен. Зовнішньо не охайний, фізично не розвинений. 
Обставин, що пом`якшують ступінь відповідальності майора внутрішньої служби ОСОБА_36 не встановлено.
Обставиною, що обтяжують ступінь відповідальності майора внутрішньої служби ОСОБА_14 , є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.
До дисциплінарного проступку майор внутрішньої служби ОСОБА_10 ставиться байдуже, своєї провини не визнає.
Вказаним висновком службового розслідування за фактом неналежного виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів засудженого, негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань, майором внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальником відділення соціально- психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 19.09.2025 року комісія вважала, що за порушення службової дисципліни, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, а саме порушення пункту В розділу V Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально- виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04 2017 року №1272/5 (із змінами внесеними згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2020 року №804/5), статті 16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-ІУ, що призвело до порушення прав та законних інтересів засудженого та негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань, начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_9 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). 
Наказом начальника Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань МЮУ №23/ОС/СТ-25 від 19.09.2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » було наказано за порушення службової дисципліни, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, а саме порушення пункту В розділу V Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально - виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2017 року № 1272/5 (із змінами внесеними згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2020 року №804/5), статті 16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-ІV, що призвели до порушення прав та законних інтересів засудженого та негативно вплинули на забезпечення виконання покладених на установу завдань, начальника відділення соціально- психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_37 (М-099665), притягнути до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Наказом начальника Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань МЮУ №216/ОС-25 від 19.09.2025 року «Про особовий склад» звільнено відповідно до Закону України «Про Національну Поліцію» зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення), майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-099665), начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Харківська виправна колонія (№43)», 19 вересня 2025 року. 
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду. 
Також судом встановлено, що за час проходження служби у державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» з 01 листопада 1999 року (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 01 листопада 1999 року №58 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони) по 19 вересня 2025 року (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» про звільнення ОСОБА_1 від 19 вересня 2025 року №216/ОС-25) позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 
1. Догана, за неповідомлення керівництва установи про надзвичайну подію наказ Харківської виправної колонії (№43)від 01 листопада 2000 року №178; 
2. Догана, за безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов`язків наказ Харківської виправної колонії (№43)від 20.03.2003 року №70; 
3. Громадський осуд від 24.05.2005 року, рада зборів, за порушення норм професійної етики; 
4. Догана, за безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов`язків, порушень вимог наказів та інструкцій щодо порядку роботи зі зверненнями громадян наказ Харківської виправної колонії (№43)від 22.09.2006 року №290; 
5. Сувора догана, за безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов`язків наказ Харківської виправної колонії (№43) від 06.12.2007 року №285; 
6. Догана, за безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов`язків наказ Харківської виправної колонії (№43) від 17.11.2009 року №279; 
7. Зауваження, за порушення вимог нормативно-правових актів наказ Харківської виправної колонії (№43) від 18.01.2012 року №21;
8. Зауваження, за недбале ставлення до виконання своїх обов`язків за посадовими інструкціями наказ Харківської виправної колонії (№43) від 21.02.2014 року №124; 
9. Догана, за недбале ставлення до своїх обов`язків за посадовими інструкціями, що виразилося у несвоєчасному та неналежному оформленні документації в роботі з засудженими відділення соціально-психологічної служби наказ Харківської виправної колонії (№43)від 31.03.2014 року №134; 
10. Сувора догана, за неналежне ставлення до виконання своїх посадових інструкцій наказ Харківської виправної колонії (№43)від 01.07.2016 року №44;
11. Неповна посадова відповідність, за порушення вимог Кодексу етики, вимог Посадової інструкції, п.1 р.4 ПВР, наказ Харківської виправної колонії (№43)від 02.07.2016 року №45;
12. Догана, за неналежне ставлення до виконання своїх посадових інструкцій, наказ Харківської виправної колонії (№43)від 15.08.2017 року №13/ОС/СТ-17; 
13. Сувора догана, за фактом неналежної організації та проведення поіменної перевірки наявності засуджених відділення на місцях, їх знаходження згідно з розпорядком дня, наказ ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» від 19.06.2018 року №14/ОС/СТ-18;
14. Зауваження, за невживання достатніх заходів з виявлення та постановки на облік, які потребують підвищеного контролю за поведінкою, а також недостатніх виховних, корекційних та профілактичних заходів, що стало причиною виявлених під час перевірки недоліків, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 11.11.2019 року №30/ОС/СТ-19;
15. Зауваження, за неналежне виконання своїх посадових інструкцій, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 22.02.2022 року №8/ОС/ СТ-22;
16. Догана, за неналежне виконання своїх посадових інструкцій, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 26.05.2023 року №8/ОС/СТ-23; 
17. Догана, за безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обов`язків та особисту недисциплінованість, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 13.09.2024 року №11/ОС/СТ-24;
18. Сувора догана, за безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обов`язків та особисту недисциплінованість, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 30.01.2025 року №2/ОС/СТ-25; 
19. Попередження про неповну посадову відповідність, за порушення службової дисципліни, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 11.04.2025 року №11/ОС/СТ-25;
20. Притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, за порушення службової дисципліни, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, а саме порушення пункту В розділу V Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04 2017 року №1272/5 (із змінами внесеними згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2020 року №804/5), статті 16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV, що призвели до порушення прав та законних інтересів засудженого та негативно вплинули на забезпечення виконання покладених на установу завдань, наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 19.09.2025 року №23/ОС/СТ-25.
На час проведення службового розслідування позивач мав діючі дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 30 січня 2025 року №2/ОС/СТ-25) та попередження про неповну посадову відповідність (наказ державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 11 квітня 2025 року №11/ОС/СТ-25).
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Державна установа «Харківська виправна колонія (№43)» є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Органом управління виправної колонії є Міністерство юстиції України. Діяльність виправної колонії контролюється та координується Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Департаментом з питань виконання кримінальних покарань.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року № 2713-ІV (далі Закон № 2713-ІV).
Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 2713-ІV державна кримінально-виконавча служба України, відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2713-ІV структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань. 
Пунктом 5 частини другої статті 13 Закону № 2713-ІV встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 Закону № 2713-IV, до персоналу Державної кримінально виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі працівники кримінально-виконавчої служби).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Статтею 18 Закону № 2713-IV визначені права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів.
Так, посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані: 1) виконувати покарання відповідно до вимог кримінально-виконавчого законодавства; 2) забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; 3) виконувати вироки, постанови і ухвали суду, а також рішення, прийняті прокурорами і слідчими в установленому законом порядку і в межах їх компетенції; тримати осіб, узятих під варту; 4) застосовувати передбачені законом засоби виправлення і ресоціалізації засуджених; сприяти трудовому та побутовому влаштуванню осіб, звільнених від відбування покарання, та їх соціальній адаптації; 5) забезпечувати виконання актів амністії та помилування; 6) забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; 7) проводити реєстрацію засуджених і осіб, узятих під варту, їх фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку та дактилоскопію; 8) забезпечувати безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; 9) припиняти адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань; 10) запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення; 11) забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; здійснювати заходи щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, та засуджених, які ухиляються від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі; 12) виявляти, припиняти кримінальні правопорушення, вчинені в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, брати участь в їх розкритті у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України; 14) виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень і порушень режиму в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах, а також вчиненню кримінальних правопорушень засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення; 15) створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення; 16) організовувати загальноосвітнє і професійнотехнічне навчання засуджених та залучати їх до праці; 17) забезпечувати додержання вимог законодавства з охорони державної таємниці, праці та навколишнього середовища, санітарно-епідеміологічного нагляду і правил пожежної безпеки; 18) здійснювати контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням або умовно-достроково; 19) забезпечувати правовий і соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України та членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону №2713-IV персонал Державної кримінально виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень. Ніхто, крім випадків, прямо передбачених законом, не має права втручатися в службову діяльність персоналу. 
Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ(далі - Закон № 580-VІІІ), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільноправову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
В силу пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного,відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарного статуту ОВС) встановлено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Абзацом 1 статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС визначено, що службова дисципліна- дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства юстиції України №356/5 від 12.03.2015 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок №356/5), який визначає підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - органи), воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань ДКВС України (далі - установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань.
Пунктом 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за № 295/26740 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.
Суд зазначає, що з метою об`єктивного з`ясування причин і обставин та у зв`язку з даним характером справи для уникнення реального або потенційного конфлікту інтересів та зацікавленості у результатах справи за фактом порушення Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04 2017 року №1272/5 (із змінами внесеними згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2020 року №804/5) майором внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи була утворена комісія установи по проведенню службового розслідування у складі голови комісії підполковника внутрішньої служби ОСОБА_38 , тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника установи заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи та членів комісії: підполковника внутрішньої служби ОСОБА_39 , головного бухгалтера – начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_40 , начальника відділу по роботі з персоналом, капітана внутрішньої служби ОСОБА_41 , виконуючого обов`язки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи, капітана внутрішньої служби ОСОБА_42 , виконуючого обов`язки начальника відділу нагляду і безпеки, ОСОБА_43 , юрисконсульта юридичної групи установи.
Позивач не погоджується з тим, що до складу комісії, яка проводила службове розслідування, двоє з членів якої точно не мають відношення до нагляду, безпеки, охорони, оперативної роботи та не можуть об`єктивно оцінювати дії чи бездіяльність фахівців, а саме підполковник внутрішньої служби ОСОБА_44 головний бухгалтер-начальник відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку та ОСОБА_43 , юрисконсульт юридичної групи установи. 
Однак суд не приймає до уваги зазначене твердження позивача, оскільки у зв`язку із тим, що проведення службового розслідуванні передбачає як один із варіантів результату (наслідку) - це притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, стосовно якої проводиться службове розслідування. В результаті чого до складу комісії з проведення службового розслідуванні залучається головний бухгалтер – начальник відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку установи, так як порушення дисципліни та незадовільні показники службової діяльності можуть призвести до порушення клопотання щодо позбавлення осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково. 
Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 р. № 377/31829 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» Розділ ІІ, глава 13. Порядок преміювання осіб рядового і начальницького складу, п.6 Керівники органів і установ мають право позбавляти осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково за той розрахунковий період, у якому допущено або виявлено порушення чи проступок, у тому числі за: порушення службової дисципліни, невихід на службу без поважних причин, порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді, під час патрулювання та чергування, незадовільні показники службової діяльності, викривлення фінансової, бюджетної та статистичної звітності.
Щодня, відповідно до затвердженого начальником установи графіка, призначається відповідальний по установі, який здійснює діяльність суворо згідно зі своїми посадовими обов`язками. На цю посаду висуваються найбільш кваліфіковані та професійно досвідчені співробітники, зазвичай із ланки начальників структурних підрозділів, відповідно до Штатного розпису установи.
Відповідальний по установі не перебирає на себе функцій та повноважень начальника установи. Усі дії цієї посадової особи мають відбуватися в межах компетенції, чітко визначеної посадовою інструкцією. Формалізація призначення відповідального по установі відбувається щоденним наказом про забезпечення нагляду та охорони.
Відповідальний по установі спільно з черговим помічником начальника установи (ЧПНУ) координує дії персоналу щодо несення служби під час добового чергування. Його завдання полягає у забезпеченні комплексного, раціонального та результативного використання наявних сил для надійної охорони колонії і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їхнього перебування. Крім того, він особисто наглядає та надає необхідну підтримку ЧПНУ в організації та проведенні всіх запланованих заходів згідно з внутрішнім розпорядком.
Суд зазначає, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_44 головний бухгалтер-начальник відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку залучається до таких заходів та виконує обов`язки відповідального по установі, які регламентуються Наказами від 28.08.2018 № 2823/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», від 22.04.2016 року № 30/5-ДСК «Про Затвердження інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах відбування покарань» .
До обов`язків відповідального по установі входять: 
заслуховування начальника варти, ЧПНУ, їх заступників, молодших інспекторів чергової зміни та членів оперативної групи про результати несення служби з охорони установи та здійснення нагляду за засудженими; 
відслідковувати стан оперативної обстановки в установі, у разі її ускладнення або допущення злочинів та інших надзвичайних подій негайно доповідає начальнику УВП, його першому заступнику, а за їх відсутності разом з ЧПНУ вживає заходів, передбачених законодавством, щодо її стабілізації; 
у встановленому порядку здійснювати контроль та забезпечувати своєчасне проведення технічних оглядів камер, обшуків приміщень, особистих обшуків засуджених, а також огляду території УВП. Брати участь у проведенні контрольних обшуків та технічних оглядів;
всебічно сприяти підвищенню морально-психологічного стану та особистої відповідальності персоналу установи щодо проведення заходів профілактичного характеру на підпорядкованих об`єктах та закріплених ділянках, перевірок 15-, 50 -метрових смуг, що прилягають до основної огорожі, уразливих до втечі місць, підземних комунікацій, горищ тощо; 
перевіряти несення служби вартовими (згідно з посвідченням на право перевірки), молодшими інспекторами нагляду та безпеки, членами оперативної групи, вимагає від них безумовного виконання службових обов`язків, підвищеної пильності, дисципліни, дотримання законності. У разі виявлення порушень робити відповідні записи у добових (постових) відомостях та доповідає рапортом начальнику УВП або особі, яка виконує його обов`язки.
Юрисконсульт може входити до складу комісії з проведення службового розслідування, оскільки його юридичні знання є важливими для забезпечення законності та об`єктивності процесу, включення до складу комісії юрисконсульта не суперечить чинному законодавству, яке не забороняє цього. Юрисконсульт може надавати висновки щодо відповідності дій службових осіб вимогам законодавства, що є важливою складовою службового розслідування, присутність юрисконсульта в комісії сприяє об`єктивному та неупередженому проведенню розслідування. Відповідно до законодавства, до складу комісії може входити будь-який працівник, який може забезпечити об`єктивне та повне розслідування. Таким чином, включення юрисконсульта до складу комісії є доцільним і законним, що в свою чергу сприяє проведенню якісного та об`єктивного службового розслідування. Обґрунтованих доводів, які б вказували на зворотне, позивач не навів.
Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС). 
Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС визначені обов`язки осіб рядового і начальницького складу.
Так, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 5 Дисциплінарного статуту ОВС).
Відповідно до пункту В розділу V Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04 2017 року №1272/5 (із змінами внесеними згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2020 року №804/5), під час виконання своїх щоденних обов`язків персонал ДКВС України повинен поважати та захищати людську гідність, забезпечувати дотримання і захист прав людини. Персонал ДКВС України за жодних обставин не повинен заподіювати, провокувати або терпимо ставитись до будь-яких актів катування та іншого нелюдського або такого, що принижує гідність поводження або покарання. Персонал ДКВС України зобов`язаний поводитись із засудженими, ув`язненими, колегами та іншими особами з максимальною толерантністю та стриманістю, ввічливо та з повагою відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (далі Правила) затверджених наказом Міністерства юстиції України 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV, персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту. Жорстокі, нелюдські або такі, що принижують людську гідність, дії є несумісними зі службою і роботою в органах, установах виконання покарань та слідчих ізоляторах.
Суд зазначає, що що позивач порушив ряд положень ст. 18 Закону № 2713-IV де визначені права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, а саме: п.2) забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, п.4) застосовувати передбачені законом засоби виправлення і ресоціалізації засуджених; сприяти трудовому та побутовому влаштуванню осіб, звільнених від відбування покарання, та їх соціальній адаптації, п.6) забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом, п.8) забезпечувати безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, п.9) припиняти адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань, п.10) запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення.
Позивач не дотримався Наказів від 28.08.2018 № 2823/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», від 22.04.2016 року № 30/5 ДСК «Про Затвердження інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах відбування покарань»
Також суд зазначає, що дії позивача суперечать Конституції України, відповідно до якої, згідно з розділом I «Загальні засади», ст. 3, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, у розділі II «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина», стаття 28 закріплює, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню та ст. 5 Загальної декларації прав людини (ООН, 1948 р.), яка проголошує, що ніхто не повинен зазнавати катувань або жорстокого, нелюдського чи такого, що принижує його гідність, поводження чи покарання. 
Такі ж положення містяться у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рада Європи, 1950 р.), а також у статті 2 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання (ООН, 1975 р.). Додатково порушено Мінімальні стандартні правила поводження з в`язнями (ООН), Основні принципи поводження з ув`язненими (ООН, 1990 р.) та Європейські тюремні правила, дії позивача суперечать Конституції України, відповідно до якої, згідно з розділом I «Загальні засади», ст. 3, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, у розділі II «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина», стаття 28 закріплює, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню та ст. 5 Загальної декларації прав людини (ООН, 1948 р.), яка проголошує, що ніхто не повинен зазнавати катувань або жорстокого, нелюдського чи такого, що принижує його гідність, поводження чи покарання. 
Такі ж положення містяться у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рада Європи, 1950 р.), а також у статті 2 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання (ООН, 1975 р.). Додатково порушено Мінімальні стандартні правила поводження з в`язнями (ООН), Основні принципи поводження з ув`язненими (ООН, 1990 р.) та Європейські тюремні правила, прийняті Рекомендацією №К (87) Комітету міністрів Ради Європи від 12 лютого 1987 р., які встановлюють чіткі стандарти гуманного та законного ставлення до осіб, позбавлених волі.
Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі№260/1118/18, від 08.08.2019 у справі №804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі №804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім того, як вже було встановлено судом вище на час проведення службового розслідування позивач мав діючі дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани (наказ державної установи “Харківська виправна колонія (№43)” від 30 січня 2025 року №2/ОС/СТ-25) та попередження про неповну посадову відповідність (наказ державної установи “Харківська виправна колонія (№43)” від 11 квітня 2025 року №11/ОС/СТ-25).
Отже, приймаючи оскаржувані позивачем накази, зокрема про звільнення позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування в оскаржуваній частині, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань МЮ Департаменту з питань виконання кримінальних покарань МЮУ (вул. Таджицька, буд. 17,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61089) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Спірідонов М.О.