ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/667/26 Справа № 202/620/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Недобитюк Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Верменича В.А., апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Верменича В.А. на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2025 року щодо 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -
ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскарженою постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2025 року,  ОСОБА_1 29.11.2024 о 19:25 у місті Дніпро на пр. Слобожанському на перехресті з вул. Старочумацькою, керуючи т/з BMW 530E н/з BC2454PO, здійснив проїзд перехрестя на червоний заборонний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з Mazda, н/з НОМЕР_2 , який у той самий час виїхав на вказане перехрестя на зелений сигнал світлофора, після чого т/з BMW 530E н/з НОМЕР_3 , продовжив рух у некерованому стані та скоїв наїзд на т/з Ravon R2, н/з НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв без руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 порушив вимоги п. 7.8.3 “е” ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 29.11.2024 о 19:25 у місті Дніпро на пр. Слобожанському біля перехрестя з вул. Старочумацькою керував т/з BMW 530E н/з BC2454PO, не маючи права на керування транспортними засобами, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів, двічі за рік, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 5 ст. 126 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову скасувати, провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.
В обґрунтування необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та був позбавлений можливості вчасно отримати, вивчити та відреагувати на оскаржувану постанову. 
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що необхідною ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повторність, оскільки за нею може бути кваліфіковане виключно діяння, вчинене протягом року після вчинення аналогічних порушень, передбачених частинами 2–4 цієї ж статті. Натомість постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 була винесена щодо події, яка мала місце 29.11.2024 о 21:38, тобто після вчинення інкримінованого останньому діяння о 19:25 годин того ж дня. 
Вказує на процесуальні порушення, а саме на те, що протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП був складений лише 25.12.2024 без присутності особи, не містить посилань на конкретні рішення про попередні стягнення та ґрунтується на недостовірних даних про «дворазове позбавлення права керування». 
Також зазначає про те, що матеріали справи не містять довідок про повторність порушення або копій попередніх постанов за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, що є обов`язковим згідно з Інструкцією № 1395. 

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Верменича В.А. який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно із оскарженою постановою суду розгляд справи відбувався 30 січня 2025 року без участі ОСОБА_1 , відомості про отримання останнім копії оскарженої постанови у межах строку апеляційного оскарження у матеріалах справи відсутні, а отже є підстави для висновку, що вказаний строк був пропущений з поважної причини.
Постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в апеляційному порядку не оскаржена, а також за змістом апеляційних вимог винуватість останнього у цій частині стороною захисту визнається, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що винуватість ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями, які у сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за викладених вище обставин.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, всебічно не`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
Згідно ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 204707 вбачається що правопорушник ОСОБА_1 29.11.2024 о 19:25 у місті Дніпро на пр. Слобожанському біля перехрестя з вул. Старочумацькою керував т/з BMW 530E н/з BC2454PO, не маючи права на керування транспортними засобами, позбавлений права на керування всіма видами транспортних засобів двічі за рік, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як вбачається з наданих матеріалів, співробітниками поліції у якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до протоколу додано рапорт поліцейського, пояснення ОСОБА_1 , роздруківка з електронної облікової бази.При цьому в матеріалах справи відсутня картка обліку адміністративного правопорушення, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, або будь-які інші докази на підтвердження повторності вчинення правопорушення, у зв`язку із чим дана обставина не може вважатися доведеною, а відтак не є доведеною і наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції сам по собі не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВСУ від 20 травня 2020 року усправі № 524/5741/16-а.
Долучену до справи роздруківку з електронної облікової бази (а.с. 7) суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки згідно із нею ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, о 21:38 годин 29 листопада 2024 року, тобто після скоєння інкримінованого йому у цьому провадженні діяння о 19:25 годин того ж дня, а відтак дана обставина не може бути врахована як підстава для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у день, час та у місці, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, не маючи при цьому права на керування ним, втім не є доведеним, що останній вчинив таке правопорушення повторно протягом року, що виключає кваліфікацію його дій за інкримінованою йому ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Повноваженнями щодо самостійної зміни кваліфікації вчиненого адміністративного правопорушення та вирішення питання про винуватість особи у вчиненні іншого адміністративного правопорушення, ніж інкриміноване згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції не наділений.
Оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскаржену постанову суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП належить скасувати, а провадження у справі у цій частині належить закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Зважаючи викладене, а також приймаючи до уваги доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та зміст апеляційних вимог, застосоване до нього оскарженою постановою суду стягнення у виді штрафу не може залишатися у тому ж розмірі та підлягає зменшенню до межі санкції ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження — поновити.
Апеляційну скаргу захисника Верменича Владислава Андрійовича — задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень . 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського  
апеляційного суду А.А. Мазниця