КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/8749/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2623/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Фролової І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 грошові кошти в національній валюті на суму 195 000 грн.(а.с. 1-4).
На обґрунтування позову вказував, що 26 жовтня 2016 року між ПАТ «АРТЕМ БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку № 40.76.90207. ОСОБА_1 на даний рахунок внесено 195 000 грн. 
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року №492-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АРТЕМ-БАНК» виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 грудня 2016 року № 2857 «Про початок процедури ліквідації АТ «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Незважаючи на наявність вкладу ОСОБА_1 в АТ «АРТЕМ-БАНК», гарантована сума відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 виплачена не була.
Окружний адміністративний суд міста Києва, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Артем-Банк» Шевченка А.М., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії, 29.07.2022 року виніс рішення у справі № 640/13765/19, яким визнав ОСОБА_1 вкладником АТ «Артем-Банк» відповідно до договору-заяви № 40.76.90207 від 26 жовтня 2016 року, в національні валюті на суму 195 000 грн. Визнав за вкладником ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 195 000,00 грн. за договором-заявою № 40.76.90207 банківського вкладу (депозиту) укладеного 26 жовтня 2016 року з ПАТ «Артем-Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування. Зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в порядку, межах, спосіб та строки, визначені законодавством, включити ОСОБА_1 у перелік вкладників ПАТ «Артем-Банк», які мають право на відшкодування вкладу згідно з договором від 26 жовтня 2016 року №40.76.90207 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.
23.05.2023 року ОСОБА_1 направлено заяву про виконання судового рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до Положення про виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб засобами автоматизованої системи виплат судових рішень на користь вкладників щодо стягнення гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку, вкладникам якого припинено або завершено виплати, та/або пов`язаних з таким стягненням інших сум, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03 лютого 2022 року № 87, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2022 року за № 253/37589, для отримання коштів за судовим рішенням заявник звертається до Фонду із заявою про виконання судового рішення, в якій зазначаються прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) заявника, місце його проживання або контактна адреса для листування.
23.06.2023 року на лист ОСОБА_1 отримано відповідь, в якій вказано, що судове рішення у справі № 640/13765/19 не стосуються стягнення/зобов`язання відшкодувати/здійснити виплату саме Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 1-4).
08 листопада 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кузьмік Д.В., в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 136-142).
На обґрунтування відзиву зазначав, що 23 жовтня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АРТЕМ-БАНК» було подано документи державному реєстратору для припинення банку як юридичної особи. За приписами статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд завершує виплати коштів за вкладами у день подання документів для внесення в ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи. Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою після 23 жовтня 2019 року. Отже, Фонд правомірно відмовив позивачу у задоволенні його заяви. 
Стосовно рішення у справі зазначав, що останні не містять належних та допустимих доказів того, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2022 року у справі № 640/13765/19 - набрало законної сили. Тому посилання ОСОБА_1 на обставину набрання рішенням у справі № 640/13765/19 законної сили - є недостовірною. Також, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважав, що правовідносин у цивільній площині з ОСОБА_1 не виникло (а.с. 136-142).
18 листопада 2024 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача, в якій зазначено, що Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2022 року у справі № 640/13765/19 не оскаржене в апеляційному порядку вже два з половиною роки, тому набрало законної сили. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Вважав, що спір про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошових коштів, що є вкладом у неплатоспроможному Банку не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки вказане питання вже було досліджене і висновки щодо нього наведені у ухвалі суду від 09 вересня 2024 року, крім того, аргументи відносно підсудності наведені і у самій позовній заяві (а.с. 129-131).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів - задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 195 000, 00 грн. (а.с. 157, 159-163).
Не погодившись з рішенням районного суду, 15 вересня 2025 року представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвокат Кузьмік Д.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України, скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі, або у разі відсутності підставі для закриття провадження у справі - скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог а повному обсязі (а.с. 167-174).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів, пов`язаних з відшкодуванням Фондом гарантування коштів за вкладами неплатоспроможного банку ПАТ «АРТЕМ БАНК».
Правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський (публічно-правовий) характер.
У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна).
А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду, а такі спори розглядаються у порядку адміністративного судочинства.
Отже, спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000,00 грн (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. Тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки ОСОБА_1 просить стягнути з Фонду кошти, які складаються з суми вкладу, а з огляду на приписи чинного законодавства, судову практику, яка наразі склалась, провадження по даній справі має бути закрито, оскільки кошти про які зазначає позивач є коштами, які є сумою гарантованого відшкодування, а не шкодою та/або будь-якою іншою заборгованістю.
Суд першої інстанції не врахував вказану судову практику, не спростував у рішенні доводів Фонду про підстави закриття провадження у справі та як наслідок прийняв неправильне по суті судове рішення.
Крім того, вказував, що зобов`язання Фонду гарантування перед вкладниками ПАТ «АРТЕМ-БАНК» щодо виплати гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами припинені в силу закону, а саме на підставі ч. 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із припиненням виплат гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами внаслідок подачі документів державному реєстратору та внесення запису про припинення юридичної особи.
23 жовтня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АРТЕМ-БАНК» було подано документи державному реєстратору для припинення банку як юридичної особи.
За приписами статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд завершує виплати коштів за вкладами у день подання документів для внесення в ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою після 23 жовтня 2019 року. Отже, Фонд правомірно відмовив позивачу у задоволенні його заяви.
Щодо посилань Позивача на рішення у справі № 640/13765/19, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2022 року у справі № 640/13765/19 - набрало законної сили.
Тому, посилання позивача обставину набрання рішенням у справі № 640/13765/19 законної сили - є недостовірною. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є надавачем фінансових послуг.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. 
Фонд гарантування є державною установою, яка виконує спеціальні функції, та не має на меті отримання прибутку, не є правонаступником ліквідованих банків та не відповідає за зобов`язаннями банків.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не надавав фінансових послуг позивачу в розмінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідно на правовідносини, які склалися між сторонами не розповсюджуються вимоги вказаного закону.
Фонд у цьому спорі не виступає як сторона цивільно-правового спору, оскільки відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснює владні повноваження у сфері гарантування вкладів фізичних особам, вчиняє дії та приймає рішення в межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством. Стягнення грошових коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суперечать нормам Закону, оскільки Фонд гарантування не є боржником в розумінні Цивільного кодексу України, який прострочив виконання грошового зобов`язання.
Отже між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Позивачем не виникло жодних відносин у цивільно-правовій площині, тому мотиви подачі позовної заяви через призму застосування Закону України «Про захист прав споживачів» - є необґрунтованими.
Також, позивачем не доведено неможливості примусового виконання рішення у справі № 640/13765/19, на який останній посилається. Станом на сьогодні існує невиконане рішення у справі № 640/13765/19, на який Позивач у тому числі посилається. Вважає, що пред`явлення позову у справі № 756/8749/23 є повторним стягненням сум за договором депозиту та повторним вирішенням питання щодо повернення сум гарантованого відшкодування.
Звернення до Фонду із позовом в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» є неналежним способом захисту своїх прав, адже Фонд не є учасником інституту правовідносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів (а.с. 167-174).
24 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Капітоненка А.Ю., в якому останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу (а.с. 213-214).

У судовому засіданні представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвокат Кузьмік Д.В. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, закрити провадження у справі. Представник ОСОБА_1 - адвокат Капітоненко А.Ю.заперечував проти задоволення скарги і просив її відхилити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Про розгляд справи апеляційним судом 12 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 був сповіщений 03 грудня 2025 року повідомленням до його Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив в суді його представник - адвокат Капітоненко А.Ю., про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 222-235).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). 
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволеннючастково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 жовтня 2016 року між ПАТ «АРТЕМ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку № 40.76.90207, за умовами якого банк відкриває Позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , на які банк зобов`язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять Позивачу, а також для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього Договору та вимог законодавства України.
Цього ж дня, ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 внесено 195 000 грн. з призначенням платежу - поповнення власного поточного рахунку, що підтверджується квитанцією № 268_8.
У подальшому, відповідно до інформації, що розміщена в офіційному інтернет джерелі http://www.fg.gov.ua, на підставі рішення Правління Національного банку України від 15 листопада 2016 року № 416-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 листопада 2016 року № 2447 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 15 грудня 2016 року № 492-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 грудня 2016 року №2857, «Про початок процедури ліквідації АТ «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з рішенням № 2857, «Про початок процедури ліквідації АТ «АРТЕМ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» з 16 грудня 2016 до 15 грудня 2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «АРТЕМ-БАНК».
Проте, незважаючи на наявність вкладу Позивача в АТ «АРТЕМ-БАНК», гарантована сума відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Діденку В.Д. виплачена не була.
ОСОБА_1 звернувся до суду з метою отримання гарантованої йому суми вкладу.
Окружний адміністративний суд міста Києва (справа № 640/13765/19), розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк» Шевченка А.М., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії, 29.07.2022 року виніс рішення, яким визнав ОСОБА_1 вкладником АТ «Артем-Банк» відповідно до договору-заяви № 40.76.90207 від 26 жовтня 2016 року, в національні валюті на суму 195 000 грн. Визнав за вкладником ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 195 000,00 грн. за договором-заявою № 40.76.90207 банківського вкладу (депозиту) укладеного 26 жовтня 2016 року з ПАТ «Артем-Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування. Зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в порядку, межах, спосіб та строки, визначені законодавством, включити ОСОБА_1 у перелік вкладників ПАТ «Артем-Банк», які мають право на відшкодування вкладу згідно з договором від 26 жовтня 2016 року № 40.76.90207 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування (а.с. 5-11).
23.05.2023 ОСОБА_1 направив Заяву про виконання судового рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до Положення про виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб засобами автоматизованої системи виплат судових рішень на користь вкладників щодо стягнення гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку, вкладникам якого припинено або завершено виплати, та/або пов`язаних з таким стягненням інших сум, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03 лютого 2022 року №87, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2022 року за № 253/37589, для отримання коштів за судовим рішенням заявник звертається до Фонду із заявою про виконання судового рішення, в якій зазначаються прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) заявника, місце його проживання або контактна адреса для листування (а.с. 23).
23.06.2023 року на лист ОСОБА_1 отримано відповідь від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій вказано, що судове рішення у справі №640/13765/19 не стосуються стягнення/зобов`язання відшкодувати/здійснити виплату саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 24).

Щодо доводів апеляційної скарги про закриття провадження на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України у зв`язку з порушенням юрисдикції розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).
Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Натомість, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.
На підставі частин першої та другої статті 6 цього Закону в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Нормами статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».
Відповідно до частини першої статті 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Згідно з положеннями частини першої статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими цим Законом.
Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.
Правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна).
А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.
Отже, спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. Тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 761/26774/20 зазначено, що спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн. (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування) є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. Тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 285/489/18-ц (провадження № 14-470цс18), від 10 квітня 2019 року справі № 761/10730/18 (провадження № 14-116цс19), від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 761/11256/17 (провадження № 61-31354сво18), від 26 січня 2022 року у справі № 761/12508/20 (провадження № 61-5142св21), постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 761/3986/20 (провадження № 61-10455св20), від 07 вересня 2022 року у справі № 761/11256/17, тощо.
Зазначена судова практика є усталеною і незмінною.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду повернула справу Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду з подібними фактичними обставинами та нормами правозастосування, оскільки питання юрисдикції такої категорії справ, у тому числі щодо банку, який припинено, вже неодноразово визначалася вказаним Судом (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 761/3986/20, провадження № 14-123 цс 21). 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені
в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд першої інстанції вищевказаних положень закону не врахував, не звернув уваги на те, що, звернувшись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 фактично просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб невиплачену йому гарантовану державою граничну суму відшкодування за вкладом, право на отримання якої підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2022 року у справі № 640/13765/19, за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк» Шевченка А.М., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії, 29.07.2022 року, визначену позивачем як неотримана за рахунок Фонду гарантована сума вкладу, оскільки невиплата цієї гарантованої законом суми відшкодування вкладу відбулася внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) Фонду щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за договором банківського вкладу, та несвоєчасного виконання судового рішення у справі № 640/13765/19.
Ураховуючи викладене, районний суд не врахував того, що фактично спір між сторонами виник щодо права ОСОБА_1 на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі, що не перевищує 200 000,00 грн, тому дійшов помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Таким чином, районний суд не звернув уваги на те, що спір пов`язаний із виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати суми гарантованого відшкодування та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, тому є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, унаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з розглядом справи з порушенням юрисдикції, вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Посилання ОСОБА_1 та його представника - адвоката Капітоненка В.Д. на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 рокуу справі № 580/3113/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 липня 2021 року, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, у якій суд дійшов до висновку, що даний спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства, не може бути взято до уваги як конфлікт юрисдикцій, оскільки вказане судове рішення стосується іншої особи ( ОСОБА_2 ), а будь-яких доказів відмови ОСОБА_1 у відкритті та (або) закриття провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до суду не надано і судом не встановлено. 
Відповідно до частин першої і другої статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України.
Закінчивши апеляційний розгляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.
Оскільки районний суд не встановив правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушив норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи та розглянув в порядку цивільного судочинства справу, яка підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови він може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 377, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року- скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів - закрити.
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови він може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 13 лютого 2026 року. 

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов