Справа № 587/281/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 23 160,00 грн, а також суму сплаченого судового збору.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8974774, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало кредит у погодженому розмірі, у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної карти відповідача. 
27.11.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27112025, у відповідності до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, що зазначені у реєстрі боржників. На підставі вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8974774 від 19.04.2025 року у загальному розмірі 23 160,00 грн., з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 300,00 грн - заборгованість за процентами за користування, 10 860,00 грн. - сума за пенею та штрафами. З моменту отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних штрафних нарахувань за договором, натомість ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку із чим має непогашену заборгованість у загальному розмірі 23 160,00 грн, яку представник позивача просить стягнути.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 28.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 позовні вимоги визнав лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. При цьому, в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за процентами та штрафних нарахувань заперечував в повному обсязі за їх необґрунтованістю. Вказував, що перебуває на військовій службі у Державній прикордонній службі України, тому на нього поширюються пільги у вигляді звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, що передбачено ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
У відповіді на відзив на позовну заяву, представник позивача вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача. Зазначає, що позивачем надано суду належні і допустимі докази, які доводять факт укладення договору відповідачем з первісним кредитором в електронному вигляді, факт надання кредитних коштів відповідачу у користування, а також неналежне виконання ним зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач не погашає. Відповідач у відзиві факт укладення договору і надання кредитних коштів не спростував, а фактично визнав, погодившись визнати позовні вимоги в частині сплати заборгованості за тілом кредиту. Жодних доказів, на підтвердження належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості, поважності причини несвоєчасного погашення заборгованості, контррозрахунків заборгованості відповідачем у відзиві не наведено. Що стосується незаконності нарахування процентів і штрафних санкцій, то представник позивача зазначає, що відповідач при укладенні Договору не повідомив первісному кредитору, а в подальшому і позивачу, та не надав жодних підтверджуючих документів про його перебування на військовій службі і наявність пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А тому, нарахування відсотків за користування кредитом і штрафних санкцій здійснювалось правомірно, відповідно до умов укладеного Договору. Просить задовольнити вимоги в повному обсязі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив провести розгляд справи без участі позивача і його представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи в суді належним чином був повідомлений, заяв і клопотань до суду не надсилав.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Як вбачається з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Судом встановлено, що 19.04.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №8974774 за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus" (за вибором Споживача). Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором A7416. (матеріали в електронному вигляді)
Укладенню кредитного договору передували ідентифікація Споживача в ІКС Товариства, яка здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході (в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного застосунку "CreditPlus" та/або шляхом перевірки інших електронних даних, які вводить Споживач та які забезпечують Ідентифікацію в ІКС Товариства. Тобто відповідач пройшов реєстрацію та авторизацію в інформаційно-комунікаційній системі товариства, верифікацію його особи товариством та узгодження умов надання кредитного продукту.
Відповідно до п.1.2 Договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
За умовами Договору: сума кредиту - 6 000,00 грн; тип кредиту – кредит; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів; тип процентної ставки – фіксована; стандартна процентна ставка - 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка - 0,01 % в день та застосовується відповідно до умов Договору; денна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 1,00% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 0,96% в день; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 27600,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 26709,00 грн.; дати надання кредиту: 19.04.2025 року або 20.04.2025 року.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору.
Таким чином, положення кредитного договору №8974774 від 19.04.2025 містять відомості щодо умов кредитування, загальної вартості кредиту та витрат за ним, розміру реальної процентної ставки, відповідальності за порушення умов договору тощо, тобто всі істотні умови. 
Крім того, ОСОБА_1 ознайомився та підписав електронним підписом Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить інформацію щодо розміру та порядку обчислення щомісячного платежу за договором, порядку його зарахування на погашення заборгованості, а також відомості щодо загальної вартості кредиту, витрат за ним та розміру реальної річної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту. (матеріали в електронному вигляді)
Отже, судом встановлено, що 19.04.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №8974774 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту листа ТОВ «ПЕЙТЕК», яке є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг № 20251127-1.1 від 27.11.2025 встановлено, що 19.04.2025 в 23:13 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснило переказ грошових коштів на суму 6 000,00грн. у кредитному договорі №8974774 від 19.04.2025 як спосіб отримання кредитних коштів. (матеріали в електронному вигляді) 
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором №8974774 від 19.04.2025, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту картки обліку договору №8974774 від 19.04.2025 встановлено, що ОСОБА_1 з 19.04.2025 по 26.11.2025 не здійснив жодної оплати на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на загальну суму 23 160,00 грн. (матеріали в електронному вигляді).
Щодо отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27112025, у відповідності до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, що зазначені у реєстрі боржників, у тому числі до боржника ОСОБА_1 . 
До Договору факторингу долучено Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 27.11.2025 року; платіжну інструкцію №196 від 28.11.2025 року про сплату ціни продажу за відступлення Права вимоги, згідно договору факторингу №27112025 від 27.11.2025 року; витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №27112025 від 27.11.2025 року, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 , заборгованість якого складає 23 160,00 грн. (матеріали в електронному вигляді)
Зважаючи на викладене, позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаним вище Договором факторингу №27112025 від 27.11.2025 року.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту долученого розрахунку заборгованості судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 23160,00 грн. з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 300,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10 860,00 грн - сума штрафів за порушення зобов`язання.
Таким чином, доводи відповідача у відзиву на позовну заяву про відсутність розрахунку заборгованості є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, які містять детальний розрахунок заборгованості первісного кредитора. (матеріали в електронному вигляді) 
Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд зазначає наступне.
Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 642/548/21 зазначено, що аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Відповідачем долучено до матеріалів справи довідку військової частини №08/2943 від 22.08.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Державній прикордонній службі України з 04.06.2023 року і по теперішній час, а також Контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, згідно якого ОСОБА_1 уклав строковий військовий контракт з 04.07.2025 року по 03.07.2028 року (а.с.40-42). 
Отже, кредитний договір №8974774 від 19.04.2025 відповідачем був кладений під час проходження ним військової служби.
Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме звільнення від нарахування і сплати процентів за кредитними договорами. А тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача зі стягнення суми заборгованості за пенею та штрафами, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.
У відповідності до п. 6.4 кредитного договору №8974774 від 19.04.2025 сторони погодились, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» штраф у розмірі 540,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 120,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
У розумінні ст. 549 ЦК України вищезазначені положення кредитного договору є положеннями про встановлення забезпечення виконання боржником зобов`язання за договором шляхом встановлення неустойки.
Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нарахувало штраф за порушення ОСОБА_1 грошового зобов`язання за період з 19.04.2025 року по 26.11.2025 року у загальному розмірі 10 860,00 грн.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки в Україні з 2022 року діє воєнний стан, який у встановленому законом порядку не припинявся та не скасовувався, що є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування, а за кредитним договором №8974774 від 19.04.2025 ОСОБА_1 було надано кредит іншим кредитодавцем (фінансовою установою - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»), то відповідно до вказаних положень цивільного законодавства останній звільняється від обов`язку сплати неустойки, у тому числі штрафу, за невиконання свого грошового зобов`язання. У зв`язку з цим нарахована ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» сума штрафу у розмірі 10 860 грн за порушення грошового зобов`язання підлягала списанню та не могла бути пред`явлена до стягнення.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим і доведеним під час судового розгляду розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №8974774 від 19.04.2025 лише у розмірі 6000,00 грн, яка складається з заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн. 
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного №8974774 від 19.04.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , факт виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свого зобов`язання за кредитним договором, факт порушення відповідачем свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, факт набуття права вимоги до ОСОБА_1 позивачем за договором факторингу №27112025 від 27.11.2025 року, а також доведено наявність заборгованості у розмірі 6 000,00грн за тілом кредиту. Позивачем не доведено обґрунтованості та правомірності нарахування відсотків за користування кредитом і штрафів за порушення зобов`язання, а тому у задоволенні цих вимог належить відмовити.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №150345 від 13.01.2026 року про сплату позивачем судового збору у сумі 2662,40 грн. (а.с.5)
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 689,83 грн (6 000,00 грн х 100 / 23 160,00 грн = 25,91%; 2 662,40 грн. х 25,91% = 689,83).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитним договором №8974774 від 19.04.2025 у загальному розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 83 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 18 березня 2026 року.

Суддя        О.А. Степаненко