Справа № 347/2112/25 
Провадження № 33/4808/114/26 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Шигірт 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Беньковського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2025 року відносно неї, 
в с т а н о в и в:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 605,6 грн. 
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 04.10.2025 року о 17 год. 30 хв. в с. Старі Кути по вул. Косівській, Косівського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF PLUS д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не дотрималась безпечної швидкості руху, та безпечної дистанції в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Нісан д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попутньо, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим порушила п.2.3 б, 12.1 та 13.1 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Стверджує, що суд не надав належної оцінки динаміці руху обох транспортних засобів, де першопричиною зіткнення став непередбачуваний та небезпечний маневр водія автомобіля Nissan ОСОБА_2 , який увімкнув відповідний покажчик правого повороту та почав зменшувати швидкість. Вона почала маневр об`їзду ліворуч, проте ОСОБА_3 різко почав рух ліворуч. Вона почала повертатись в праву смугу щоб уникнути зіткнення. Проте ОСОБА_3 почав здійснювати правий поворот. В цей момент сталося зіткнення транспортних засобів. Таке обрання радіусу для повороту праворуч, на переконання апелянтки, прямо порушує вимоги пунктів 10.1 та 10.4 ПДР України, які зобов`язують водія перед поворотом праворуч завчасно зайняти крайнє положення на проїзній частині та переконатися, що маневр буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. При цьому вона наголошує, що рухалася з дозволеною швидкістю до 50 км/год і повністю контролювала дорожню обстановку, проте раптова зміна траєкторії руху переднього автомобіля створила умови, за яких зіткнення було неминучим, що змусило її застосувати екстрене гальмування. Це дозволяє кваліфікувати її дії як стан крайньої необхідності згідно зі статтею 18 КУпАП, оскільки вона намагалася відвернути небезпеку, заподіяну іншою особою, у спосіб, що був єдино можливим у тій секундній ситуації для уникнення важчих наслідків. Окрім неврахування викладених нею обставин, суд першої інстанції проігнорував свідчення пасажирки ОСОБА_4 , яка була безпосереднім очевидцем події та підтвердила той факт, що ОСОБА_2 «брав радіус». Відсутність у судовому рішенні будь-яких мотивів відхилення цих показань свідчить про упередженість та неповноту дослідження доказів. Крім того, апелянтка вказує на грубі порушення з боку поліцейських під час складання схеми ДТП, яка не відповідає дійсності. Зокрема місце осипу скла та уламків зафіксоване на фотографіях (біля автомобіля Volkswagen) не співпадає з місцем зіткнення зазначеним на схемі.
Упередженість поліції підтверджується також тим, що висновки про її винуватість працівники поліції висловили ще до завершення огляду місця події. Вважає, що в її діях відсутній причинно-наслідковий зв`язок з настанням ДТП. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, будь яких клопотань не подавала, що не перешкоджає розгляду справи без її участі.
Її захисника Беньковський В.А. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків. Апеляційні доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість в автопригоді не є переконливими і спростовуються матеріалами, які містяться в справі.
Суд належним чином дослідив усі обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненому правопорушенні. При цьому суд на підтвердження його винуватості послався на докази, які містяться в матеріалах справи, які є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. 
Наведені апеляційні доводи не спростовують висновку суду, оскільки з них неможливо зробити висновки щодо її невинуватості. Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №473466 (а.с.1); план-схемою ДТП (а.с.4); поясненнями учасників ДТП (а.с. 5-7); копією постанови серії ЕНА №5866636 (а.с. 9) про порушення ПДР України; фотознімками події (а.с. 15-17).
З аналізу наведених доказів вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 б, 12.1 та 13.1 ПДР України, відповідно до яких вона була зобов`язана бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, обирати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки та дотримуватись безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухається попереду. Саме недотримання зазначених вимог Правил дорожнього руху призвело до зіткнення з автомобілем, який рухався в попутному напрямку. Доводи апеляційної скарги про те, що ДТП сталася внаслідок неправомірних дій іншого водія, який нібито здійснив небезпечний маневр перед поворотом, були предметом перевірки суду першої інстанції, однак не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Самі по собі такі твердження апелянтки не підтверджуються належними та допустимими доказами і фактично зводяться до намагання інакше оцінити встановлені судом обставини події. При цьому матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б свідчили про порушення водієм автомобіля Nissan вимог Правил дорожнього руху у такій мірі, що це виключало б відповідальність ОСОБА_1 або свідчило б про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між її діями та настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання апелянтки на те, що судом не було належним чином оцінено показання пасажирки автомобіля, недостовірність схеми дорожньо-транспортної пригоди та упередженість працівників поліції, також не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Зокрема, осип лако-фарбового покриття, скла, елементів транспортних засобів та інших частин, при зіткненні автомобілів, що рухаються в попутному напрямку, розповсюджується в напрямку їх руху починаючи від місця зіткнення. Саме початок області осипу виявленого на місці ДТП став основою для визначення місця зіткнення та узгоджується з фотознімками долученими до матеріалів справи. 
Крім того, з матеріалів справи не вбачається порушень порядку складання процесуальних документів чи фіксації обставин події, які б могли поставити під сумнів їх доказове значення. Суд першої інстанції дослідив усі наявні у справі докази, у тому числі пояснення учасників події, і надав їм належну оцінку з точки зору їх взаємного зв`язку та відповідності іншим матеріалам справи.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності, оскільки для застосування положень ст.18 КУпАП необхідним є встановлення наявності реальної небезпеки, яка не могла бути усунута іншими засобами, а також того, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б свідчили про наявність таких обставин, тоді як сама дорожньо-транспортна пригода стала наслідком недотримання водієм безпечної дистанції та уважності під час керування транспортним засобом.
Також апеляційний суд враховує усталену судову практику, відповідно до якої водій транспортного засобу, що рухається позаду, зобов`язаний дотримуватись такої дистанції та швидкості руху, які б дозволяли своєчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки та уникнути зіткнення з транспортним засобом, що рухається попереду. Невиконання цього обов`язку свідчить про порушення вимог Правил дорожнього руху та є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності у разі настання дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на переоцінку доказів і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Ф.С. Шигірт