Справа № 183/11898/25
№ 1-кп/183/1609/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року Дніпропетровська обл.,
м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025042350001242 від 10.10.2025 р. та за № 42025042110000052 від 30.08.2025 р. за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією і проходячи її на посаді солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 09 вересня 2024 року самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту Сергіївка, Донецької області, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 10 жовтня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області (далі - Епізод № 1).
На цих підставах за Епізодом № 1 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
Окрім того, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за мобілізацією на посаді 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 25 травня 2025 року, близько 13 години 30 хвилин перебуваючи разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем мешкання останньої, а саме на кухні її квартири АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої. В ході чого ОСОБА_6 пішла у сусідню кімнату та заснула на ліжку, ОСОБА_8 зайшовши до кімнати побачив це та в той моменту у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що може знаходитись у кишенях жилетки ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, направлений на таємне, викрадення чужого майна, 25 травня 2025 року, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану підійшов до сплячої ОСОБА_6 та рукою з кишені її жилетки витягнув мобільний телефон марки «ZTE Blade L210» чорного кольору та банківську картку банку «ПУМБ» № НОМЕР_2 , яка має розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , що належать матері ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , та тримаючи вказане майно у руках вийшов з приміщення вищевказаної квартири, тим самим таємно викравши майно.
В подальшому ОСОБА_5 отримавши доступ до мобільного телефону марки «ZTE Blade L210» чорного кольору, що належить ОСОБА_9 шляхом онлайн зміни попереднього пароля здійснив вхід до додатку «ПУМБ online» ОСОБА_9 де була відображена банківська картка останньої № НОМЕР_2 , яка має розрахунковий рахунок НОМЕР_3 відкритої на її ім`я ОСОБА_9 та отримавши повний доступ до мобільного додатку «ПУМБ online» ОСОБА_5 виявив наявність грошових коштів на її рахунку, визначивши їх об`єктом свого злочинного посягання.
Після цього ОСОБА_5 перерахував грошові кошти двома платежами в сумі 11 100 гривень та 300 гривень, на іншу банківську картку банку AT «ПУМБ», яка має розрахунковий рахунок НОМЕР_4 та відкрита на ім`я ОСОБА_9 . Після чого продовжуючи використовувати додаток «ПУМБ online» ОСОБА_9 з банківської картки останньої, яка має розрахунковий рахунок НОМЕР_4 чотирма платежами здійснив переказ грошових коштів у сумі 5000, 6000, 100 та 300 гривень на банківську картку, яка має розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 відкриту в AT «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_10 , який попередньо добровільно передав її в тимчасове користування ОСОБА_5 .
Далі ОСОБА_5 з метою отримання доступу до грошей, які він незаконно перерахував з банківської картки ОСОБА_9 та якими він незаконно заволодів, використовуючи банківську картку. яка має розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 зняв їх за допомогою банкомату на території Самарівського району Дніпропетровської області, спричинивши ОСОБА_9 майновий збиток на загальну суму 11 400 гривень (далі - Епізод № 2).
На цих підставах за Епізодом № 2 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.
Окрім того, солдат ОСОБА_5 будучи призначеним на посаду солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та поставленим на всі види забезпечення, в порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, повторно, з метою власного збагачення за чужий рахунок, з корисливих мотивів, знаючи, що він має несанкціонований доступ до програмно-технічного комплексу інформаційної (автоматизованої) системи "Пумб online", що являється системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками AT «ПУМБ» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), в тому числі електронними платежами, за допомогою попередньо знайденого мобільного телефону «ZTE Blade L210» з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 , який належить громадянці ОСОБА_9 вирішив протягом доби 25 травня 2025 року перебуваючи за адресою Дніпропетровська область, Самарівський район смт. Меліоративне несанкціоновано втручатися в роботу вказаного програмно-технічного комплексу інформаційної (автоматизованої) системи "Пумб online" та реалізуючи задумане, діючи з єдиним наміром вчинив наступне: близько 16 год. 00 хв. 25 травня 2025 року, перебуваючи за адресою Дніпропетровська область. Самарівський район смт. Меліоративне ввів попередньо онлайн змінений пароль, несанкціоновано втрутився в роботу програмно-технічного комплексу автоматизованої банківської системи "Пумб online" AT «ПУМБ», у результаті чого отримав несанкціонований доступ до банківських рахунків АТ «ПУМБ» НОМЕР_3 картки НОМЕР_2 та НОМЕР_4 , які належать громадянці ОСОБА_9 (далі - Епізод № 3).
На цих підставах за Епізодом № 3 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, яке кваліфікується як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
Крім того, солдат ОСОБА_5 будучи призначеним на посаду солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та поставленим на всі види забезпечення 25.05.2025 року близько 15 години 00 хвилин перебуваючи разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем мешкання останньої, а саме на кухні її квартири АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої. В ході чого ОСОБА_6 пішла у сусідню кімнату та заснула на ліжку. ОСОБА_8 зайшовши до кімнати побачив це та в той моменту у останнього виник злочинний умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме банківської картки банку «ПУМБ» № НОМЕР_2 з метою можливості її використання для протиправного зняття грошових коштів, що знаходяться на рахунку.
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою подальшого заволодіння майном ОСОБА_11 , забрав з кишені жилетки ОСОБА_6 банківську карту АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_7 відкритий на ім`я ОСОБА_9 ), яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року. п. 1. 56, 1.63 ст. 1, п. 3 ч. 5 яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п. 1. 56, 1.63 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30 червня 2021 року. Положення про порядок дій щодо забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, якщо немає засобів зв`язку для виконання міжбанківських платіжних операцій у національній валюті 16 грудня 2022 року № 244, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом та наділяє майновими правами, поклав її до кишені, тобто викрав та разом з нею з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись в подальшому викраденою банківською картою на власний розсуд (далі - Епізод № 4).
На цих підставах за Епізодом № 4 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке кваліфікується як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії:
-за Епізодом № 1 за ч. ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану;
-за Епізодом № 2 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану;
-за Епізодом № 3 за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем;
-за Епізодом № 4 за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив кримінальні проступки та тяжкі злочини.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому є рецидив кримінальних правопорушень.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження військової службу характеризується негативно, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання: за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
За сукупністю кримінальних правопорушень (відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому слід остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та спів мірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вироком від 30 травня 2024 р. у справі № 183/2427/24 Новомосковського (нова назва - Самарівський) міськрайонного суду Дніпропетровської області визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку два роки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду (ч. 1 ст. 165 КВК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті (ч. 5 ст. 71 КК України).
Отже, іспитовий строк за вироком від 30 травня 2024 р. у справі № 183/2427/24 Новомосковського (нова назва - Самарівський) міськрайонного суду Дніпропетровської області обчислюється з 30 травня 2024 р.
Як встановлено судом кримінальне правопорушення за Епізодом № 1 вчинене обвинуваченим 09 вересня 2024 р., а кримінальні правопорушення за Епізодами №№ 2, 3, 4 вчинені 25 травня 2025 р..
Отже кримінальні правопорушення за Епізодами №№ 1, 2, 3, 4 вчинені обвинуваченим в період іспитового строку.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що на підставі ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 30 травня 2024 р. у справі № 183/2427/24 Новомосковського (нова назва - Самарівський) міськрайонного суду Дніпропетровської області та остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.
Обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий 10 жовтня 2025 р..
Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 р. щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який під час судового провадження продовжувався та діє до сьогоднішнього дня.
Час тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою (з 10 жовтня 2025 р. до набрання вироком законної сили) слід зарахувати у строк відбуття ним покарання за цим вироком із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - тримання під вартою на строк не більше ніж шістдесят днів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць;
-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
На підставі ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком від 30 травня 2024 р. у справі № 183/2427/24 Новомосковського (нова назва - Самарівський) міськрайонного суду Дніпропетровської області та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 покарання за цим вироком час тримання його під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 10 жовтня 2025 р. до дня набрання вироком законної сили.
Застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до дня набрання вироком законної сили, але не більше ніж на строк шістдесят днів.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1