Справа № 686/6791/26
Провадження № 2-а/686/145/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
03 квітня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Хараджі Н.В., за участю секретаря судового засідання Козуляк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління національної поліції Хмельницької області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.02.2026 року інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капітаном Задорожним В`ячеславом Петровичем винесено постанову серії ЕНА№6720325 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом без страхового поліса). Підставою для притягнення до відповідальності зазначено не пред`явлення страхового поліса ОСЦПВ. Під час розгляду справи інспектором було здійснено перевірку інформації в електронних базах, у тому числі в централізованій базі МТСБУ, та встановлено наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ). Незважаючи на встановлений факт чинності страхового поліса, інспектор виніс постанову, мотивуючи це відсутністю паперового примірника страхового поліса. Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний пред`явити страховий поліс на вимогу поліцейського. Разом з тим, чинним законодавством України не встановлено обов`язку мати при собі саме паперовий примірник страхового поліса. Факт наявності чинного договору ОСЦПВ був встановлений самим інспектором. Таким чином, у моїх діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. За таких обставин вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності відбулось незаконно, тож просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (без виклику) сторін.
До суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій поліцейського під час складання оскаржуваної постанови, підтвердженність доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУПАП, та додавши до справи копію матеріалів адміністративного провадження та відеоматеріали.
Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно постанови про адміністративне правопорушеннясерія ЕНА № 6720325 від 25.02.2026 року 25.02.2026 року 01:51:16, по вул. Степана Бандери, 2а, за порушення комендантської години було зупинено на підставі п.7 ст. 35 транспортний засіб (Mercedes-Benz С300 номерний знак НОМЕР_1 ), під час перевірки документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив 2.4а ПДР України, за що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУПАП у вигляді штрафу 425 грн.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пп. «а»); реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон) - пп. «б»; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) пп. «ґ».
Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Факт керування транспортним засобом та зупинення працівником поліції у місці та часі ,вказаних у постанові під час комендантської години, підтверджено наданим відео та не оспорюється позивачем. Доводи позивача про надання ним діючого полісу страхування власників наземних транспортних засобів не підтверджується наданим стороною відповідача відео, згідно якого вбачається, що на вимогу поліцейського надати поліс страхування власників наземних транспортних засобів, позивач вказав, що його в нього не має, та запропонував поліцейському самому пробити його по базі. На що поліцейський повідомив обов`язок водія щодо пред`явлення полісу страхування за вимогою поліцейського чи в паперовому, чи в електронному вигляді, при цьому позивач вказав, що в нього полісу ані в електронному вигляді, ані в паперовому вигляді, не було та не має, бо автомобіль не його. Тож доводи позивача, що поліцейський вимагав пред`явити саме паперовий екземпляр полісу страхування власників наземних транспортних засобів, не знайшов свого підтвердження згідно наданих сторонами матеріалів адміністративного провадження.
Долучення ж до позову роздруківки електронного примірника полісу № ЕР236474370 із зазначеним - страхувальник ОСОБА_2 , не спростовує факту не пред`явлення вказаного полісу в електронному чи паперовому вигляді за вимогою поліцейського.
Спірним у цій справі є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП України за непред`явлення позивачем, який керував транспортним засобом, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") або непред`явлення чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із п.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.
Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ.
Наведені позивачем обставини, а саме можливість перевірити поліцейським самостійно дані щодо полісу страхування, на характер спірних правовідносин не впливають, оскільки не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху документи.
Вказаний обов`язок позивач згідно наданого відео не виконав.
Також суд враховує, що частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена безумовна відповідальність особи за керування транспортним засобом, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, зокрема, в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") або не пред`явила чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність у позивача на момент зупинки транспортного засобу (чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі або чинного внутрішнього страхового договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса) та не пред`явлення його на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління національної поліції Хмельницької області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа