ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2026 р. Справа№ 911/3189/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл"
на рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 
у справі №911/3189/25 (суддя Ярема В.А.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл"
про стягнення 124 889,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області подано позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл" про стягнення 124 889,40 грн штрафу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань в частині своєчасної поставки товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю "Ельвіл" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 124 889 грн 40 коп. штрафу та 2 422 грн 40 коп. судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідачем не заперечено обставин виконання зобов`язань з поставки товару саме 13.03.2025, тобто після спливу визначеного вище строку - 06.03.2025, як і доказово не підтверджено відсутності його вини у такому порушенні договірного обов`язку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмежено відповідальністю "Ельвіл" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- зв`язку із систематичними відключеннями електроенергії, що розпочались внаслідок військової агресії рф, опрацювання заявок, їх отримання, передача інформації постачальнику для своєчасного вжиття заходів для поставки товару - дуже ускладнилось та зайняло значно більше часу;
- у відповідь на звернення відповідача до виробника ламп, що поставляються за зазначеним вище договором - отримано лист, в якому ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» повідомив, що затримка строків поставки відбулась через залучення підрозділами ТЦК та СП працівників виробника продукції до лав ЗСУ, у тому числі працівників виробничих підрозділів, що сповільнює або на певний час зупиняє виробництво;
- за результатами розгляду даного спору у ТОВ «Ельвіл» можуть виникнути підстави для пред`явлення регресного позову до ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» в зв`язку із шкодою, завданою порушенням строків поставки товару, є підстави для залучення ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/3189/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 26.01.2026 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл" на рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 3633,60 грн.
Ухвалою суду від 9.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл" на рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25; повідомлено учасників, що апеляційна скарга буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.01.2025 між АТ "Українська залізниця" як покупцем та ТОВ "Ельвіл" як постачальником укладено договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №Л/НХ-2535/НЮ (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації №1 (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах цього договору.
Пунктами 1.2., 1.5., 1.6., 4.2., 4.5., 4.6., 9.3.1. договору сторони погодили такі умови:
- найменування товару: Лампи прожекторні ПЖ, код за ДК 021:2015 - 31510000-4 (Електричні лампи розжарення); 
- постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності та не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншими засобами забезпечення виконання зобов`язань, а також не є предметом будь-якого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України;
- постачальник гарантує, що товар є новим, таким, що не перебував у використанні, терміни та умови його зберігання не порушені. Дата виробництва (виготовлення) товару 2024;
- поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару;
- строк поставки товару - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем;
- місце поставки товару: по специфікації (додаток 1) - м. Львів (Львівська обл.) або на адресу іншого підрозділу вказаного у рознарядці покупця;
- сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів: зокрема шляхом відправлення електронного листа із накладенням ЕЦП на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу;
- документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця;
- датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару;
- постачальник за цим договором несе таку відповідальність, зокрема: при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю, зокрема, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього договору;
- строк дії договору встановлюється з дати його підписання сторонами до 31.12.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив відповідачу на його електронну адресу, зазначену у договорі, письмову заявку (рознарядку на поставку №1) за вих. №Н-40/86 від 18.02.2025 на поставку товару на суму 832 596,00 грн.
В підтвердження вказаних обставин до позову додано паперову копію електронного листа (рознарядки на поставку №1) за вих. №Н-40/86 з відміткою про накладення на такий лист (рознарядку) 18.02.2025 електронних підписів двох осіб: заступника директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" та заступника директора виконавчого з фінансово-економічних питань регіональної філії "Львівська залізниця".
Водночас, відповідач поставив товар з порушенням строку - 13.03.2025, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі товару від 15.04.2025 на суму 832 596,00 грн.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, товар у визначений строк не поставив, у зв`язку з чим позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання нараховано 124 889,40 гривень штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до п. 4.2. договору строк поставки товару - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 19.02.2025 позивач направив відповідачу на його електронну адресу, зазначену у договорі, письмову заявку (рознарядку на поставку №1) за вих. №Н-40/86 від 18.02.2025 на поставку товару на суму 832 596,00 грн.
Відповідачем на заперечено обставин направлення та отримання 19.02.2025 надісланої позивачем заявки (рознарядки) на поставку товару вартістю 832 596,00 грн.
Посилання відповідача на те, що така заявка (рознарядка) підписана особами, не уповноваженими відповідно до пункту 4.3. договору, судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки зміст такої заявки містить відомості як про посаду підписантів - представників регіональної філії "Львівська залізниця", так і про накладення такими особами електронних цифрових підписів на заявку.
При цьому, одним із підписантів такої заявки (рознарядки) є заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця", що узгоджується з визначеним у пункті 4.3. договору переліком осіб - підписантів заявки (рознарядки).
А тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про належне виконання позивачем договірного обов`язку по надісланню відповідачу 19.02.2025 на електронну пошту заявки (рознарядки) на поставку товару.
Таким чином, згідно умов договору, відповідач мав поставити товар у строк до 06.03.2025 включно.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В той же час, з акту прийому-передачі товару від 15.04.2025 вбачається, що відповідач 13.03.2025 доставив позивачу товар загальною вартістю 832 596,00 грн.
Тобто, відповідна поставка товару відбулась із простроченням.
Посилання відповідача на наявність обставин, які звільняють його від відповідальності за порушення умов договору, а саме неможливості виконання контрагентом відповідача - виробником товару, власних зобов`язань перед ним (виробництво та поставка товару), судом першої інстанції правомірно відхилені з наступних підстав.
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
А тому, недодержання своїх обов`язків контрагентом відповідача не може бути тією обставиною, що звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.
При цьому, укладаючи договір у 2025 році, відповідач погодився, що товар має бути 2024 року виробництва (виготовлення), а згідно пункту 1.6. гарантував належність йому на праві власності товару та жодною іншою умовою не попереджав покупця про те, що товар має бути виготовлений після його замовлення позивачем.
В контексті доводів відповідача про неможливість вчасно виконати свій обов`язок зв`язку із систематичними відключеннями електроенергії, що розпочались внаслідок військової агресії рф, колегія суддів зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик.
А тому, укладаючи договір, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з постачання товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний у контракті строк.
Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.
При цьому посилання відповідача на систематичні відключення електроенергії, що розпочались внаслідок військової агресії рф, не може бути підставою для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки укладаючи 27.01.2025 договір на поставку товару відповідач зав та повинен був враховувати, що в Україні діє воєнний стан.
Введення воєнного стану в Україні негативним чином відображається не лише на діяльності відповідача, а й позивача, тобто такі обставини стосуються обох сторін.
Колегія суддів також зазначає, що в силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач, уклавши з позивачем договір на відповідних умовах, зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором відсутні. 
Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. 
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Пунктом 9.3.1. договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю, зокрема, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього договору.
Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, погоджується із його арифметичною вірністю, а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача 124 889,40 грн штрафу.
Доводи апелянта про незалучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору контрагента відповідача - ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже було зазначено вище, згідно приписів ст. 617 ЦК України не вважаються обставинами непереборної сили недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника.
З цих підстав колегія суддів не вбачає процесуальних порушень суду першої інстанції та відсутності необхідності залучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору контрагента відповідача - ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», оскільки рішення суду у даній справі не впливають на його права та обов`язки.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25 в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Ельвіл" на рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі №911/3189/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.01.2026 у справі № 911/3189/25 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №911/3189/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко