Справа № 357/2457/26
3/357/1393/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ЕПР1 № 558415 від 04 січня 2026 року стосовно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130 КУпАП, 

У С Т А Н О В И В:

17 лютого 2026 року до суду надійшов протокол ЕПР1 № 558415 від 04 січня 2026 року, складений за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з ним, 03 грудня 2025 року о 23:46 год. в м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes W124», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло; неприродна блідість. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі в лікаря-нарколога водій категорично відмовився.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки він повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином, а його захисник Проценко О.В. звернулася із клопотанням, де просила проводити розгляд без участі ОСОБА_1 та без неї.
Своєю чергою, 25 березня 2026 року до суду надійшло клопотання захисника Проценко О.В., про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У вказаному клопотанні захисник Проценко О.В. наводила такі аргументи.
По-перше, захисник вказувала, що працівниками поліції не доведено, що в діянні ОСОБА_1 є повторність. На її думку, вказаний факт може підтверджуватися, виключно судовими рішеннями, які завірені належним чином, тобто підписані уповноваженою особою та мають відмітку про набрання законної сили.
По-друге, захисник стверджувала, що у протоколі дата адміністративного правопорушення не відповідає дійсності. У ньому вказано, що адміністративне правопорушення вчинене 03 грудня 2025 року, а усі інші матеріали справи свідчать, що складення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 відбувалося 04 січня 2026 року.
У цьому контексті, захисник звертала увагу, що хоча в справі міститься рапорт поліцейського щодо виправлення вказаної помилки, однак він є недопустимим доказом, через те, що виправлення у такий спосіб суперечить вимогам Інструкції оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06 листопада 2015 року № 1376, за якою виправлення здійснюються в самому протоколі, шляхом його засвідчення підписом посадової особи, яка його зробила та проставленням печатки.
По-третє, захисник стверджувала, що ОСОБА_1 спочатку не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а зробив це внаслідок провокації з боку працівників поліції, які своїми висловлюваннями спонукали останнього на таку відмову.
По-четверте, захисник вказувала, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є порушенням закону.
І, наостанок, захисник зазначала, що ОСОБА_1 на наступний день після складання протоколу, пройшов огляд на визначення наявності наркотиків в сечі, в медичній лабораторії «Діла», результат огляду негативний. 
Отож, підсумовуючи вказане, захисник вважала, що у матеріалах справи, відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому справа стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Суддя дослідивши протокол, додані до нього письмові докази, відеозапис, дійшла висновку, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до практики Верховного Суду, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 липня 2020 року, у справі ЄУН 463/1352/16-а, посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746). 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 27 червня 2019 року, у справі ЄУН № 536/1703/17, посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/82707106).
Згідно з протоколом ОСОБА_1 у вину ставилося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Склад вказаного адміністративного правопорушення, серед іншого, характеризується:
- наявністю спеціального суб`єкта, яким є осудна особа, яка керує транспортним засобом (водій), яка досягла віку з якого настає адміністративна відповідальність і протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- наявністю умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків;
- наявністю об`єктивної сторони, яка виражається у формі одного з таких протиправних діянь (дії чи бездіяльності): керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу; передача керування особі, яка перебуває в такому стані; відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Під час розгляду протоколу складеного стосовно ОСОБА_1 суддею досліджені: протокол серії ЕПР1 № 558415 від 04 січня 2026 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 січня 2026 року; копія листа КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» № 03-05/2898 від 07 серпня 2025 року; копія листа КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 375 від 25 липня 2025 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копія постанови серії ЕНА № 6457864 від 04 січня 2026 року; рапорт поліцейського Макухи Р.В. від 04 січня 2026 року; довідка визначення повторності порушення ПДР; витяг з адмінпрактики стосовно ОСОБА_1 ; витяг з ЄРДСР постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 11 серпня 2025 року; витяг з ЄРДСР постанови Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року; диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських; рапорт поліцейського Макухи Р.В. від 04 січня 2026 року, щодо внесення виправлень в протокол.
Суддя зазначає, що порядок у якому поліцейський пропонує особі, яка керує транспортним засобом пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння має відповідати положенням статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Недотримання вказаної вимоги виключає, як склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, працівник поліції, за наявності в особи, яка керує транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, має направити таку особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я якому надане право проводити огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 04 лютого 2025 року № 99-Адм, закладами, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів, зупинених в м. Біла Церква, з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» та Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2».
Отже, особи, які керують транспортним засобом в м. Біла Церква, з ознаками наркотичного сп`яніння, мають направлятися для огляду виключно до вказаних закладів охорони здоров`я. 
Однак, як свідчить направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 січня 2026 року та оглянутий відеозапис з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_1 направлявся на огляд до КНП ТМР «Таращанська лікарня».
Крім цього, на оглянутому відеозаписі відсутні дані, які свідчать, що працівники поліції проводили огляд ОСОБА_1 , який надавав їм можливість визначити такі ознаки, як реагування зіниць на світло, неприродну блідість.
За таких обставин, суддя дійшла висновку, що ОСОБА_1 направлявся на огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння з порушенням установленого законом порядку.
Отже, його відмова проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння є правомірною та не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд критично оцінює довідку від 25 липня 2025 року № 375, яка видана Комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4», про те, що в час коли зупинений транспортний засіб ОСОБА_1 вказаний заклад огляди не проводив, оскільки вона складена раніше за події описані в протоколі.
Суд критично оцінює довідку від 07 серпня 2025 року № 03-05/2898, яка видана Комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», про те, що в час коли зупинений транспортний засіб ОСОБА_1 вказаний заклад огляди не проводив, оскільки вона складена раніше за події описані в протоколі.
Своєю чергою, суддя погоджується із захисником Проценко О.В. про те, що до протоколу не додані допустимі докази, наявності в діях ОСОБА_1 повторності.
Суддя зазначає, що важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення. Не засвідчені в установленому законом порядку докази, не можуть використовуватися на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування.
Відповідно до п. 3 р. ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, копія судового рішення, виготовлена апаратом суду у паперовій формі, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. У випадках, встановлених чинним законодавством, у тому числі для проставлення апостиля, а також на вмотивовану вимогу учасника справи чи органів та установ, які виконують рішення судів, з метою недопущення порушень прав фізичних та юридичних осіб, копія судового рішення засвідчується гербовою печаткою та підписом головуючого судді (судді-доповідача), а у разі його відсутності - головою суду чи особою, що виконує його обов`язки.
Відповідно до п. 6 р. ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, копія судового рішення повинна відповідати оригіналу та може бути виготовлена у паперовій формі шляхом: виготовлення ксерокопії з оригіналу судового рішення, яке знаходиться в матеріалах справи; роздруківки електронного примірника судового рішення, оригінал якого збережений в АСДС, який містить електронні підписи відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги"; роздруківки електронного примірника судового рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) в режимі повного доступу.
Отже, належна копія судового рішення може бути виготовлена шляхом роздруківки електронного примірника судового рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу і в будь-якому випадку має бути посвідчена відповідальним працівником суду з проставленням відмітки про набрання чи ненабрання законної сили.
За таких обставин, суддя вважає, що на підтвердження повторності до протоколу має бути надана саме така належна копія судового рішення, або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, винесена іншим органом.
Натомість, до протоколу стосовно ОСОБА_1 належної копії судового рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не додано.
Отож, судді не доведено, що він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Отже, суддя дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає недоведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи захисника Проценко О.В. суддя відхиляє, оскільки вважає, що зроблені працівниками поліції порушення є несуттєвими і такими, що не впливають на результат розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отож, відповідно до вказаної норми, суддя провадження закриває.
Згідно з ч. 6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області	  Ірина  ДУБАНОВСЬКА