Справа № 674/1843/24 
Провадження № 2/674/33/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді    Шафікової Ю.Е.,
за участю секретаря    Проценко Л.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до Смотрицької територіальної громади в особі Смотрицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 . 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, успадкувати його майно мав рідний брат позивача ОСОБА_5 , який дій щодо спадкування майна не вчиняв та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. В листопаді 2024 року позивачу стало відомо, що спадщина не оформлялась та рахується за померлим батьком (домоволодіння, земельний пай, заощадження у банку). 
В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення спадкового майна, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні, до листопада 2024 року позивач вважав, що спадщина була оформлена його братом, тому і не цікавився цим.
Ухвалою судді від 25.11.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.
Ухвалами суду від 09.12.2024 та 04.02.2025 витребувано докази у справі.
Ухвалою суду від 04.04.2025 залучено до участі у справі третю особу ОСОБА_6 ..
Ухвалою суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Відповідач Смотрицька селищна рада повноважного представника в судове засідання не направила, у поданій заяві просила розгляд справи проводити за відсутності свого представника, позов визнала.
В судовому засіданні третя особа ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні позову.
Суд, заслухавши позивача та його представника, третю особу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду, вважає що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від серії НОМЕР_2 . 
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням від 08.01.2019.
На день смерті ОСОБА_4 йому належало спадкове майно - земельна ділянка, частина будинку, вклад в банку, що підтверджується копіями державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу будинку, копіями сторінок ощадної книжки.
ІНФОРМАЦІЯ_3 да майна померлого ОСОБА_4 Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №147-2011. 
З матеріалів спадкової справи вбачається, що померлий залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів дружині ОСОБА_7 .
Згідно поданої заяви від 01.04.2011 ОСОБА_7 спадщину прийняла.
Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_5 від 01.04.2011, у якій він повідомив, що є сином ОСОБА_4 та від прийняття спадщини відмовляється.
Згідно довідки Смотрицької селищної ради від 09.03.2011 на день смерті ОСОБА_4 склад його сім`ї: дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_5 ..
В свою чергу, позивач ОСОБА_1 01.06.2016 року звернувся до нотаріуса в межах вказаної спадкової справи із заявою, у якій повідомив, що йому відомо про те, що батько залишив заповіт, на день його смерті залишилось спадкове майно, спадщину у встановлений строк він не прийняв, буде звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за заповітом просить не видавати.
В межах спадкової справи №147-2011 свідоцтва про право на спадщину не видавались.
За відомостями актового запису про смерть від 09.12.2016 року №16, спадкоємиця ОСОБА_4 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
До майна померлої ОСОБА_7 було заведено спадкову справу №13-2017 від 24.01.2017 року на підставі заяви спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 – третьої особи у вказаній справі.
В межах спадкової справи №13-2017 позивач ОСОБА_1 також звернувся до нотаріуса із заявою від 03.05.2017, у якій повідомив про те, що йому відомо, що спадкове майно складається з житлового будинку, земельних ділянок, грошових коштів, він є спадкоємцем майна померлої, проте доказів родинних відносин не надав. Також, 07.12.2016 подав нотаріусу ще одну заяву, у якій вказав, що померлу ОСОБА_7 вважає своєю матір`ю, просить не видавати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 , заповіт є підробленим, буде звертатись що суду.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23.03.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання недійсним заповіту відмовлено. У вказаній справі позивач просив встановити факт, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_7 , проте доказів на підтвердження родинних зв`язків не надав.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.2018 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 , а саме на земельну ділянку з кадастровим №6821855700:04:004:0030.
За змістом позовної заяви слідує, що позивач дізнався про наявність не оформленої спадщини свого батька у 2024 році, раніше думав, що спадщину оформив його брат, тому з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, який просить встановити в судовому порядку.
Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, наведених ним на підтвердження позовних вимог, судом враховується наступне.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Нормами статті 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Тобто, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зокрема, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: незнання про смерть спадкодавця; юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, установлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Так, Велика Палата Верховного Суду 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 дійшла таких висновків: якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. 
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу "пропорційності" втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, згідно з якою оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (наприклад постанова від 17.08.2023 р., справа № 626/274/22).
Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадщина відкрилась у день смерті спадкодавця — батька позивача ОСОБА_4 04.10.2010 року. 
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.(ч. 1 ст 1269 ЦК України, ч.3 ст.1268 ЦК України).
ОСОБА_7 як спадкоємиця за заповітом у встановленому законом порядку та строк спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори, проте не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину та померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Нормами до ч.5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, отже ОСОБА_8 стала власницею спадкового майна після подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач ОСОБА_9 на день смерті разом з батьком ОСОБА_4 не проживав та протягом шестимісячного строку не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Проте, 01.06.2016 року звернувся до нотаріуса із заявою, у якій констатував та підтвердив, що спадщину у визначений законом строк не прийняв, вказав, що має право на обов`язкову частку у спадщині, буде звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.
При цьому, спадкова справ до майна померлого ОСОБА_4 не містить доказів на підтвердження права ОСОБА_1 на обов`язкову частку у спадщині на час смерті батька.
Крім того, суд звертає увагу, що з позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, позивач ОСОБА_1 звернувся 21.11.2024 року, тобто через вісім років після подання до нотаріальної контори заяви про такий намір у 2016 році.
В той же час, на обгрунтування поважності причин пропуску для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 послався не те, що лише у 2024 році йому стало відомо про те, що спадщина не оформлялась, а також він не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки її мав успадкувати брат позивача, тому цим раніше не цікавився. 
Оцінюючи такі доводи позивача суд звертає увагу на таке.
Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця.
Позивач не був позбавлений законодавчо визначеної можливості протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини. 
Бездіяльність ОСОБА_9 щодо невчинення дій для реалізації спадкових прав протягом чотирнадцяти років без поважних причин, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість, не може бути підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, посилання ОСОБА_1 не необізнаність щодо неоформленої спадщини до 2024 року повністю спростовується матеріалами справи, адже ще у 2016 році подав до нотаріальної контори заяву, у якій констатував, що є спадкоємцем, та має намір звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, чого не зробив до 2024 року.
Суд враховує, що спадкоємиця за заповітом ОСОБА_7 добросовісно реалізувала власні спадкові права, спадщину прийняла, отже майно померлого належало їй незалежно від того, чи отримала свідоцтво про право на спадщину. В свою чергу, після смерті ОСОБА_7 означене вище спадкове майно увійшло до її спадкової маси, тому до третьої особи у справі ОСОБА_3 перейшло право на спадщину як спадкоємиці за заповітом ОСОБА_7 .. У зв`язку з наведеним, задоволення позову позивача, в якому він просить продовжити строк для прийняття спадщини буде непропорційним втручання у право третьої особи ОСОБА_3 на оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів того, що строк подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1270, 1272 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

- позивач – ОСОБА_1 , проживаючий за адресою проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач – Смотрицька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, місцезнаходження Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, смт. Смотрич вул. Героїв Небесної Сотні, 8, ЄДРПОУ 04406584;

- третя особа: ОСОБА_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 04 лютого 2026 року.

Суддя          Ю. Е. Шафікова