Справа № 493/399/26 
Провадження № 1-кп/493/134/26 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі
ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ    ОСОБА_1 ,
розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 12026168180000013, відносно  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)09.02.2011 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;
2)13.11.2018 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
3)06.04.2021 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2024 року стосовно ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на 24 місяці. Вищевказаною ухвалою на ОСОБА_3 було покладено ряд обов`язків, а саме: заборонено покидати місце мешкання з 22:00 год до 06:00 год наступного дня; заборона виїзду за межі населеного пункту за місцем мешкання без дозволу територіального органу поліції; зобов`язання з`являтися для реєстрації в територіальний орган поліції за місцем постійного мешкання згідно вимог керівництва; заборона відвідувати кафе, бари, ресторани, де реалізуються спиртні напої на розлив.
Однак, ОСОБА_3 , під час дії вищевказаного встановленого судом адміністративного нагляду, а саме 12.12.2025 року звернувся до ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області з питанням про виїзд його з місця постійного проживання за межі району (міста) в особистих справах, на що відповідно до п. 5.10 Інструкції «Про порядок організації здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі» затвердженої спільним Наказом № 1303/203 від 04.11.2003 року Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань, 12.12.2025 року отримав маршрутний лист з дозволом на тимчасовий виїзд з 13.12.2025 року по 23.12.2025 року до іншої місцевості, а саме до Київської області Вишгородського району с. Новоселка.
Також ОСОБА_3 працівниками поліції Вп № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області було роз`яснено, що після прибуття піднаглядного на територію обслуговування іншого міськ-, райвідділу працівник відділу (відділення) ДОП, а за відсутності – ДОП, або працівник карного розшуку, або черговий міськ-, райвідділу реєструє прибулого у другому розділі журналу реєстрації справ адміністративного нагляду і піднаглядних та протягом доби інформує про його прибуття дільничного інспектора поліції, на території обслуговування якого буде тимчасово проживати дана особа. 
Однак, ОСОБА_3 в зазначений в маршрутному листі період з 13.12.2025 року по 23.12.2025 року до підрозділу поліції, на території обслуговування якого буде тимчасово проживати, для реєстрації не з`явився.
ОСОБА_3 лише 21.12.2025 року виїхав з місця свого постійного мешкання, а саме: АДРЕСА_2 до тимчасового місця проживання, а саме Київської області Вишгородського району с. Новоселка та попри обов`язок повернутися 23.12.2025 року до свого постійного місця мешкання, в зазначений час не повернувся та був відсутній за адресою свого постійного проживання до 21.01.2026 року, таким чином самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 395 КК України.
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд зазначеного обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні, без його участі.
У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, доведена повністю.
Дії обвинуваченого суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з негативної сторони, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. 
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
За вище встановлених обставин, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ст. 395 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і має три непогашені судимості.
Викладені обставини не свідчить про суттєве зниження суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_3 та вчинених ним кримінальних правопорушень.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що призначення ОСОБА_3 покарання, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, хоча і передбачено кримінальним законом, як можливе, але є явно несправедливим через надмірну м`якість.
Таким чином покарання у виді обмеження волі, на думку суду, буде необхідним та достатнім, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 і 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
СУДДЯ