УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/1024/24 Головуючий у 1-й інст. Гарбарук І. М. 
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й. 
з участю секретаря
судового засідання Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №291/1024/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, порушення правил добросусідства та зобов`язання вчинити дії 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення  Ружинського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гарбарук І.М. 
встановив:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та порушення правил добросусідства, шляхом зобов`язання відповідачки за власний кошт знести (демонтувати) каналізаційну споруду (вигрібну яму) за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні останньої, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
На земельній ділянці відповідачки облаштовано каналізаційну споруду (вигрібну яму), яка розміщена на відстані близько трьох метрів від літньої кухні (сараю) позивачки, під якою розміщений погріб.
Влітку 2022 року стіна погребу позивачки, яка виходить до вигрібної ями, почала замокати, що негативно впливало на стан споруди та могло спричинити руйнування.
За результатами звернення позивачки Ружинською селищною радою складено акт обстеження, яким зафіксовано замокання стіни погребу та встановлено невідповідність вигрібної ями вимогам ДБН Б.2.2-12:2019. У зв`язку з цим надано рекомендації щодо її засипання та облаштування нової з дотриманням будівельних норм.
Однак, відповідачкою рекомендації комісії виконано не було, засипання вигрібної ями не здійснено, унаслідок чого стіна погребу продовжує замокати. 
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2025 року у позові відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що на підтвердження порушення її прав, а також того, що облаштована каналізаційна споруда, яка розташована неподалік її господарської будівлі та прибудинкової території (земельної ділянки), є самочинним будівництвом, надала суду відповідні докази, а саме: акт обстеження господарської будівлі погребу (льоху) та інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) в межах населеного пункту АДРЕСА_1 ; лист виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області від 25 серпня 2022 року № С-209/14/02-12; лист виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області від 04 травня 2023 року № 02-12/14/С-107; висновок експертів №Т844/04-2025 від 21.04.2025 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи. 
Проте, на порушення вимог статей 89, 263, 264 ЦПК України суд першої інстанцій не надав належної оцінки зібраним у справі доказам як у цілому, так і кожному доказу окремо, на які посилалася позивач як на підтвердження порушення її прав, так і на підтвердження того, що облаштування каналізаційної споруди здійснювалося без дотримання відповідних будівельних норм та санітарних вимог. Водночас суд не спростував доводів позивача про те, що вона як власник будинковолодіння по сусідству з самочинним будівництвом має законний інтерес, що виявляється у тому, щоб спірний об`єкт не завдав їй незручностей та не впливав на умови використання її майна.
Статтею 1 Закону України «Про відходи» визначено, що відходи це побутові відходи, що утворюються у будинку за відсутності централізованого водопостачання та каналізації і зберігаються у вигрібних ямах. 
Відповідно до пункту 1.1. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.
Наголошує, що висновком експертів №Т844/04-2025 від 21.04.2025 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи, виконаної ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» встановлено, що за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 інженерна каналізаційна споруда така як вигрібна яма - в трактуванні її терміну та призначення - відсутня. Разом із тим, в межах зазначеного будинковолодіння наявна інженерна каналізаційна споруда, яка функціональним використанням відповідає фільтруючому колодязю, детально описано в дослідницькій частині висновку. 
Крім того зазначає, що за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за вищевказаною адресою виявлено розташування інженерної каналізаційної споруди, яка: має вивід металевої труби діаметром не більше 70 мм; не має твердих залишків на дні або стінках, а також не має характерних рівнів її заповнення на стінках; не мас водотривкого дна, для збирання та зберігання рідких відходів, що призводить до фільтрації стоків у ґрунт.
Таким чином вважає, що відповідач не забезпечує належне поводження з побутовими відходами на сусідній з позивачкою земельній ділянці.
На думку скаржника, саме фільтрацією стоків у ґрунт, яка відбувається з каналізаційної споруди відповідача та близьким її розташуванням до її господарської будівлі і пояснюється помокріння стіни погребу.
Сам факт облаштування та експлуатації каналізаційної споруди без дотримання будівельних та санітарних норм кореспондується з винною поведінкою особи, яка такі дії допускає.
Вказує, що надані суду докази підтверджують, що каналізаційна споруда відповідача, розташована впритул до ділянки позивача, порушує будівельні норми (ДБН Б.2.2-12:2019) та санітарні правила (ДСанПіН 2.2.4-171-10), а також створює реальну загрозу правам позивача на безпечне довкілля та повагу до житла. Зокрема, фільтрація стоків у ґрунт, як встановлено експертизою, є потенційною причиною замокання стіни погребу, що підтверджує порушення права власності позивача (ст. 317, 386 ЦК України).
На переконання позивачки, суд першої інстанції не встановив достатньо повно фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, достовірно не з`ясував, як впливає самочинне будівництво на зручність утримання суміжних ділянок, і чи є таке порушення будівельних норм і правил істотним, що могло б слугувати підставою для знесення спірного об`єкта.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Щербатенко Г.М., державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори за р.№26 (а.с.10-15).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.01.2024 за №362716005, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Ружинською державною нотаріальною конторою (а.с.16,142-144).
У відповіді на звернення №С-209/14/02-12 від 25.08.2022 Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житомирської області ОСОБА_1 повідомлено, що розташування інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями), яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 , не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019, комісією рекомендовано засипання інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) глиною та піском та перенесення інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) відповідно до вимог. Складено акт обстеження господарської будівлі погреба (льоха) та інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) (а.с.18-19).
04.04.2022 позивачкою ОСОБА_1 направлена скарга до Ружинської селищної ради про невиконання рекомендацій комісії, встановлених у листі від 25.08.2022 №С-209/14/02-12 щодо інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) у термін до 14.09.2022, а саме - станом на 04.04.2023 рекомендації комісії ОСОБА_2 не виконанні, стан стіни погреба погіршився, стіна більш зволоженою. Просила здійснити виїзд до домогосподарства відповідачки ОСОБА_2 для перевірки виконання рекомендацій комісії (а.с.20).
Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради у повідомленні від 04.05.2023 №02-12/14/С-107 позивачку поінформовано щодо розгляду скарги та вказано, що рекомендації комісії, які потрібно виконати у термін до 14.09.2022 на день обстеження не виконано (а.с.21).
Разом з тим, відповідачкою долучені фотокопії її домоволодіння, акт обстеження вигрібної ями від 03.10.2024, відповідно до якого встановлено, що витоків та нечистот у вигрібній ямі не виявлено, яма знаходиться суха, до акта долучено фотокопії, карти розрахунку води за період з 2021-2024 (а.с.62-65,67-70,72-74).
Відповідно до висновку експертів №Т844/04-2025 від 21.04.2025 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи виконаного ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» встановлено:
- за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інженерна каналізаційна споруда така як вигрібна яма - в трактуванні її терміну та призначення - відсутня. Разом із тим, в межах зазначеного будинковолодіння наявна інженерна каналізаційна споруда, яка функціональним використанням відповідає фільтруючому колодязю, детально описано в дослідницькій частині висновку;
- на дату проведення дослідження відстань між сараєм, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 та фільтруючим колодязем, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 2,46 м, чим порушуються вимоги п. 11.5.4 та додатку И.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (чинний з 01.10.2019), яким передбачено мінімальну відстань у розмірі 3,0 м;
- дослідження щодо визначення вартості для усунення невідповідностей не досліджувалося (не проводилося), оскільки розташування наявного фільтруючого колодязя, на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відносно погреба (літ. «п/д») за адресою: АДРЕСА_1 , - не порушує вимог чинних нормативно-правових актів;
- оскільки фільтруючий колодязь, який розташований на території будинковолодіння АДРЕСА_1 побудований із цегли, тобто пов`язаний із землею, його переміщення як цілого об`єкту на іншу частину земельної ділянки без його знецінення (руйнування) не вбачається за можливе, відповідно усунення виявлених порушень вимог нормативно-правових актів, які визначенні під час надання відповіді по другому питанню, вбачається шляхом демонтажу фільтруючого колодязя з подальшим його влаштуванням на іншій частині території будинковолодіння АДРЕСА_1 із дотримання вимог нормативно-правових актів;
Зауважено, що усунення виявлених невідповідностей досліджувалося саме щодо фільтруючого колодязя, виходячи зі змісту поставлених на вирішення експертизи питань, а також дослідження в зв`язку із чим виникли дані порушення не досліджувалося.
-технічно можливий спосіб демонтажу фільтруючого колодязя за адресою: Житомирська обл., с-ще Ружин, вул. Небесної Сотні, 43 передбачає виконання поетапних будівельних робіт, що включають:
-підготовчий етап: відкачування рідких та твердих відходів з вигрібної ями з допомогою асенізаційної техніки;
-демонтаж перекриття: видалення металевих та цегляних конструкцій за допомогою ручного або механізованого інструменту (відбійні молотки, болгарки тощо);
-розбирання стін: демонтаж цегляної кладки поступовим розбиранням вручну або з використанням механізованої техніки;
-видалення трубопроводу: демонтаж каналізаційної труби шляхом її розрізання та вилучення;
-засипка: засипка котловану щебенем, піском або інертними матеріалами з пошаровим ущільненням та вирівнюванням поверхні та відновлення благоустрою території.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача були порушені права позивачки, а також те, що саме відповідачем споруджений фільтруючий колодязь, і саме відповідачка порушила її права та охоронювані законом інтереси.
Такий висновок суду є вірним з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша-п`ята статті 319 ЦК України).
Згідно ч. 7 ст. 41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з частинами першою, третьою статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до п. е ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Відповідно до приписів статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо).
Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння як найменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.
Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів та компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.
Згідно пункту 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони Здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.
Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.
Відповідно до пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.
Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.
Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з чинним законодавством.
В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, водночас відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Слід також враховувати напрямок схилу ділянки.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини на приватне і сімейне життя, житло і кореспонденції. У випадку, коли особа серйозно стурбована незручностями, спричиненими іншими особами (зокрема поведінка сусідів), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися комфортом свого житла. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла потрібно визначити, чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Необхідно враховувати всі обставини справи, зокрема інтенсивність та тривалість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.
Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 149/736/20, від 20 березня 2024 року у справі № 343/1820/22.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовними вимогами позивачка вказувала, що влітку 2022 року вона помітила, що на стінах погребу почали з`являтися водяні плями, що може спричинити їх руйнування. Цей факт вона пов`язує саме з тим, що каналізаційна споруда відповідача розміщена з порушенням будівельних норм.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Дослідженими судом доказами не підтверджено, що відповідач збудував саме вигрібну яму.
Так, згідно з висновком експерта, за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено розташування інженерної каналізаційної споруди, яка: має вивід металевої труби діаметром не більше 70 мм; не має твердих залишків на дні або стінках, а також не має характерних рівнів її заповнення на стінках; не має водотривкого дна, для збирання та зберігання рідких відходів, що призводить до фільтрації стоків у ґрунт.
Таким чином, виявлена інженерна каналізаційна споруда за адресою: АДРЕСА_1 : за визначенням не відповідає вигрібній ямі (вигребу) та септику; за функцією - діє як фільтраційний колодязь.
Експертом зауважено, що для проведення експертизи сторонами не було надано:
-матеріали технічної інвентаризації (БТІ) на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
-правовстановлюючі (правопосвідчуючі) документи на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
У висновку звернуто увагу на те, що частина сараю (літ. «Б») за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату проведення візуально-інструментального обстеження облаштована та використовується, як літня кухня (а.с.112), оскільки у приміщенні: наявна газова плита, яка підключена до газопостачання, що свідчить про фактичну експлуатацію приміщення з метою приготування їжі; наявність кухонного обладнання та меблів, таких як робоча поверхня, місця для зберігання кухонного приладдя, що підтверджує використання приміщення як кухні.
Зауважено, що у наданих на дослідження матеріалах відсутні документи про зміну функціонального призначення частини сараю (літ. «Б»), тому в подальшому вона розглядається як сарай (літ. «Б»), відповідно до наявної технічної документації.
Вказано, що окрім вище зазначеного в наданих на дослідження матеріалах відсутні відомості про період будівництва за адресою: АДРЕСА_1 виявленого фільтраційного колодязя, а також періоду зміни функціонального призначення частини сараю (літ. «Б») за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, висновком експерта встановлено, що на земельній ділянці відповідача розташований фільтруючий колодязь на відстані 2,46 м від сараю та 5,3 м від погребу позивачки, водночас вигрібна яма на зазначеній ділянці відсутня.
Функціональне призначення вигрібної ями та фільтруючого колодязя відрізняються.
Разом з тим, як вбачається з висновку експерта, відстань між погребом та фільтруючим колодязем становить 5,3 м, що не порушує вимог чинних нормативно-правових актів.
Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що наявність вологи у погребі пов`язано саме із фільтруючим колодязем відповідачки.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що ні експертом, ні судом не досліджувались межі земельних ділянок, на яких розташовані відповідні споруди сторін, оскільки сторонами не було надано правовстановлюючих документів на земельні ділянки.
У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували час та порядок будівництва сараю, погребу і фільтруючого колодязя, на що також звернуто увагу у висновку експертів. Належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин під час розгляду справи не отримано.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відсутність таких відомостей у матеріалах справи унеможливлює встановлення як факту порушення відповідачем правил добросусідства, так і з`ясування того, дії якої саме сторони призвели до зменшення відстані між відповідними об`єктами та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Матеріалами справи та висновком експерта встановлено, що на земельній ділянці відповідача розташований фільтруючий колодязь, а не вигрібна яма, як зазначає позивачка. Доказів, які б спростовували зазначені висновки або підтверджували наявність саме вигрібної ями, матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на порушення будівельних та санітарних норм не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76–81 ЦПК України. Сам факт розташування фільтруючого колодязя на певній відстані від будівель позивачки не є безумовним доказом порушення її прав.
Крім того, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку між функціонуванням фільтруючого колодязя та замоканням стіни господарської будівлі позивачки. Висновки експерта та інші докази не підтверджують, що саме зазначена споруда є джерелом зволоження чи пошкодження майна.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та не містять обставин, які б спростовували встановлені судом факти чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.
За таких обставин доводи апеляційної скарги є такими, що не дають підстав вважати, що рішення не відповідає встановленим фактичним обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні відповідачем норм матеріального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2025 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 березня 2026 року.

Головуючий Судді