Справа №705/7171/25
2/705/1200/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В. 
секретаря судового засідання Заповітряній Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про надання додаткового строку,
У С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Прудивус М.А. звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини його довірителем після смерті батька, який обґрунтував наступним. 
У 2022 році батько позивача ОСОБА_2 подав позов у справі про встановлення йому додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері – ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно, яке батько позивача мав намір прийняти, складалося в тому числі, із квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Конельсько-Попівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. 
У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказував, що 06 січня 2022 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, однак шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув 04 січня 2022 року. 
Серед підстав до поновлення строку на прийняття спадщини зазначав, що 28 грудня 2021 року, перебуваючи на роботі в м. Києві він втрапив до ДТП та отримав травми, лікувався, у зв`язку з чим не міг своєчасно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 25 лютого 2022 року в справі №705/401/22 було відкрите загальне позовне провадження, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року, що постановлене вже після смерті позивача в справі ОСОБА_2 , його позов було задоволено та судом було здійснено захист його спадкових прав. 
28 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає з 2017 року в Португальській Республіці подала заяву про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , в якій зазначила про своє бажання прийняти спадщину після смерті її батька на все майно та майнові права, в чому б воно не виражалось та де б воно не знаходилось. 
З урахуванням встановленого судом 2-х місячного строку на прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 та часу набрання означеним рішенням суду законної сили – з 31 травня 2022 року, позивач ОСОБА_1 , подала заяву про прийняття спадщини. 
08 квітня 2023 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину та лише на частину майна, право на яке було в її батька ОСОБА_2 на момент смерті, а саме земельну ділянку площею 0,1004 га, що розташована по АДРЕСА_2 . 
Також позивач виявила, що решта спадкового майна, право на яке мав її батько ОСОБА_2 , а саме спадкове майно після смерті його матері, бабки позивача – ОСОБА_3 , між іншим квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Конельсько-Попівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, які не було оформлено батьком на своє ім`я, продовжує «де юре» рахуватись майном ОСОБА_3 , як за титульним власником. 
Крім того, позивач виявила, що рішення суду в даній справі було винесене судом вже після смерті її батька, адже 29 квітня 2022 року Уманський міськрайонний суд задоволив позов ОСОБА_2 та поновив його строки на прийняття спадщини після смерті його матері – бабці позивача ОСОБА_3 строком на 2 місяці. 
Намагаючись забезпечити свої права позивач у 2024 році подала відповідний позов до Уманського міськрайонного суду (справа №705/3615/24) в якому зазначала позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Конельсько-Попівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. 
В ході судового розгляду справи №705/3615/24 судом досліджено спадкову справу, що була відкрита приватним нотаріусом Востріковою О.І. після смерті ОСОБА_3 за заявою її сина ОСОБА_2 , тобто батька позивача та її спадкодавцем відносно всього свого майна та майнових прав. Вказаним судовим рішенням встановлено, що спадкова справа була заведена за заявою ОСОБА_2 , про прийняття спадщини. Також, в ході огляду спадкової справи, відкритої в приватного нотаріуса Черповицької №54/2022 по смерті батька позивача ОСОБА_2 та за її, заявниці в справі заявою. 
Встановлено, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Таким чином, підтверджується достовірно, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своєї матері – ОСОБА_3 , хоча і не оформив спадкові права. 
Отже, в справі позивач, як спадкоємець та єдиний правонаступник ОСОБА_2 мала б бути залучена в порядку правонаступництва, однак не була залучена, у зв`язку з чим вона має складнощі з оформленням спадщини саме на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Конельсько-Попівської сільської ради колишнього Жашківського району, тепер Уманського району Черкаської області. 
В даному випадку позивач ОСОБА_1 має право на спадкування на спірне майно за правилами ст. 1276 ЦК України, як спадкова трансмісія, тобто перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. 
Не будучи обізнаною з положеннями законодавства та розраховуючи, що подаючи заяву про прийняття спадщини після смерті батька позивач автоматично матиме й право на оформлення спадщини після смерті бабки, яку батько прийняв, а також у зв`язку з тим, що позивач не була долучена до розгляду вказаної справи як правонаступник вимушена була подавати окремий позов про визнання права власності в порядку спадкування на вищезазначені об`єкти спадкової маси. 
Разом з тим, рішенням Уманського міськрайонного суду від 17 травня 2025 року, що залишено в силі постановою Черкаського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року в справі №705/3615/24 в позові було відмовлено через відсутність факту подання заявницею заяви про прийняття спадщини після смерті бабки. 
Позивач після смерті її батька ОСОБА_2 подала заяву про спадкування по його смерті всього його майна та вочевидь вправі була розраховувати, що спадкуватиме автоматично й майно, що залишилось після смерті бабки, ОСОБА_3 , адже батько позивача звертався до нотаріальних органів та потім в суд за прийняттям такої спадщини.
Зрозуміло, що позивач не розуміє всіх нюансів стосовно порядку спадкування в спадковій трансмісії, перебуває на даний час за кордоном та особисто не в змозі була в повній мірі реалізувати свої права. 
Таким чином позивач уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом та розраховували про те, що дії адвоката будуть вірні. 
В травні 2024 року адвокатом позивача було подано позов в Уманський міськрайонний суд у справі, що вищеописана. Позов стосувався визнання права власності на спадкове майно після смерті бабки. Лише в ході розгляду справи судом було встановлено, що батько позивача – ОСОБА_2 так і не прийняв спадщину, що було підтверджено постановою апеляційного суду. Разом з тим, в рішенні суду першої інстанції в справі №705/3615/24 було встановлено, що спадкова справа у приватного нотаріуса Вострікової О.І. по смерті ОСОБА_3 була заведена за заявою батька позивача – ОСОБА_2 . Означена обставина через її встановлення рішенням суду давала позивачу розуміння про те, що вона матиме можливість успадкувати все майно після смерті батька ОСОБА_2 і те, що за титулом належало йому і те, що перебувало «де юре» в третіх осіб – ОСОБА_3 , адже батько звернувся з відповідною заявою та приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 саме за його заявою, що інших спадкоємців немає. 
Натомість позивач отримала негативний результат звернення до суду у виді відмови в позові. Вимушена була окремо звертатись до приватного нотаріуса Вострікової О.І. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії. При цьому, встановлений 6-ти місячний строк стосується спадкоємців, що прикликаються до спадкування, в даному випадку позивач на момент смерті її бабки ОСОБА_3 не входила до такого кола спадкоємців через наявність спадкоємця першої черги – її батька ОСОБА_2 , таким чином в ході розгляду справи слід врахувати, що строк подання заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини мав би враховуватись в 6 місяців з дня також смерті її батька – ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив паралельно зі строком прийняття спадщини по його смерті. 
Таким чином позивачка скористалась лише частиною своїх прав стосовно прийняття спадщини – подавши відповідний позов про визнання права власності на спадкове майно в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Конельсько Попівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, при цьому не будучи обізнаною в специфіці спадкування в порядку спадкової трансмісії та не отримавши професійної юридичної допомоги в приватного адвоката – з поважних підстав пропустила строк подання заяви про спадкування за бабцею в порядку трансмісії. 
Оскільки в ЦК України достовірно не встановлено строки подання заяви про прийняття спадщини в разі спадкування в порядку спадкової трансмісії, вимушена перед судом клопотати про продовження встановленого в рішенні суду в справі №705/401/22 додаткового строку для прийняття спадщини. 
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 
Тобто, для захисту прав та охоронюваних інтересів позивача, остання може спадкувати лише в порядку спадкової трансмісії після смерті свого батька, адже на момент смерті бабці ОСОБА_3 вона хоч і входила до складу спадкоємців 2-ї черги, однак не призивалась до спадкування через наявність на момент її смерті спадкоємця першої черги її батька ОСОБА_2 . Цивільний закон встановлює право на спадкування за трансмісією від моменту реалізації права спадкування трансмісара – ОСОБА_1 пов`язане з виникненням права на спадкування трансмітента – ОСОБА_2 , яке відповідно виникло з встановленого Уманським міськрайонним судом визначеного додаткового строку – два місяці на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому означений строк підлягає продовженню строком до 3 місяців. 
У зв`язку з чим, просить суд продовжити ОСОБА_1 до трьох місяців встановлений рішенням Уманського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року в справі №705/401/22 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник позивача на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя, позовні вимоги та факти, викладені у позові підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. 
Представник відповідача – Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_5 , у якій просить суд розгляд справи проводити без участі представника Уманської міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. 
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як встановлено судом, позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та тимчасово перебуває в Португальській Республіці, 28.07.2022 звернулася до органів нотаріату із заявою про те, що їй стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті якого залишилося майно і вона повідомляє, що приймає спадщину після смерті батька ОСОБА_2 за законом та/або за заповітом, де б не було спадкове майно і з чого б воно не складалося. Також цією заявою вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину відповідно до чинного законодавства України. 
28 липня 2022 року Консул України Консульства України в м. Пороту Пономаренко А.О. засвідчив справжність підпису ОСОБА_1 та її особу було встановлено. 
19.08.2022 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. відкрито спадкову справу № 54/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1972 року народження, зол також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру виданою 19.08.2022 за № 69800756 та витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі сформованого 19.08.2022 за № 6900829, номер у спадковому реєстрі – 69595887. 
В межах вказаної спадкової справи нотаріусом 08 квітня 2023 року на ім`я позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо частини спадкового майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 7124381500:01:002:0108. 
Крім того, за життя ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до Уманської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 за результатами якого Уманським міськрайонним судом Черкаської області від 29.04.2022 було винесено рішення про задоволення позовних вимог та визначення йому додаткового строку – два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення набрало законної сили 31.05.2022, що підтверджуєтся відповідною відміткою. 
При розгляді справи було установлено, що ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим 06.01.2022 була заведена спадкова справа № 4/2022, в межах якої приватним нотаріусом 11 січня 2022 року винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 пропустив визначений законом строк. Також, як було встановлено судом, такий строк ним було пропущено, між іншим через те, що він перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 9, що підтверджується довідкою заввідділення вказаної лікарні № 114/19-210 від 06.01.2022.
Як зазначалося, рішення суду, яким ОСОБА_2 було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері, набрало законної сили 31.05.2022, але за місяць до цього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим, ним не було вчинено дій щодо оформлення спадкового майна після смерті його матері ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія – це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.
Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.
До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.
Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.
Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті.
Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.
На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщини або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин.
Вказаний правовий висновок узгоджений з постановою Верхового Суду від 01.09.2021 №720/2683/19.
Позивач ОСОБА_1 , дізнавшись, що її батькові в порядку спадкування після смерті його матері, також належить і інше спадкове майно, звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 2,2399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Конельсько-Попівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Під час розгляду даної справи судом досліджено спадкову справу, що відкрита приватним нотаріусом Востріковою О.І. після смерті ОСОБА_3 та встановлено, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину чи мали б намір прийняти, немає. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2025, яке набрало законної сили 02.09.2025, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено і свою відмову суд мотивував тим, що оскільки позивачка фактично просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її бабусі, а не після смерті свого батька, однак не надає жодних доказів, що вона зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, як єдина спадкоємиця, і їй у видачі свідоцтва було відмовлено з будь-яких підстав. Також судом було зазначено, що позивачем не надано доказів вчинення будь-яких дій спрямованих на отримання спадщини після смерті її бабусі та не надано жодного доказу щодо наявності в неї будь-яких перешкод у зверненні з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 чи відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що звертатися з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини мають право спадкоємці за заповітом чи за законом, а суд при вирішенні цього питання повинен перевіряти поважність причин його пропуску.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.
Згідно положень ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності»,як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Як встановлено судом, позивач по справі ОСОБА_1 , проживаючи за кордоном, у визначений законом строк та порядок звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом було відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, право власності на яке за спадкодавцем було підтверджено наданими доказами та витребуваною нотаріусом інформацією з відповідних єдиних державних реєстрів. 
Разом з тим, спадкодавець ОСОБА_2 за життя також ініціював питання щодо прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , але оскільки у визначений законом строк, з поважних причин, що було доведено в судовому порядку, не встиг звернутися до нотаріуса, він звернувся до суду з позовом про визначення йому такого строку і судом позов було задоволено та визначено додатковий строк у виді двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду було прийнято у відсутність позивача, на підставі наявних у справі доказів, але як стало відомо, таке рішення було винесено через декілька днів після його смерті, тобто воно не було реалізоване та право власності на спадкове майно після смерті матері спадкоємець, а у цій справі уже спадкодавець, за життя не оформив. 
Позивач ОСОБА_1 , дізнавшись про такий факт, звернулася не до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері її батька, а подала позов до суду про визнання за нею права власності на спадкове майно, як на таке, що належить її батькові, але ним не було належним чином зареєстроване право власності на таке. Суд, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно, встановив, що єдиним спадкоємцем після смерті бабки позивача ОСОБА_3 був її батько ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем після смерті якого, в свою чергу, є позивач по справі. 
Тобто, як встановлено судом, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на спадкове майно, що залишилося після смерті матері останнього, є неможливим, оскільки спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після померлої ОСОБА_3 , але вчинив дії, які дозволяли йому подати таку заяву, але за об`єктивних обставин, таке право не реалізував та рішення, яким йому було надано додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не виконав. 
Крім того, після смерті бабки ОСОБА_3 позивач, будучи її рідною онукою, не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки був живий спадкоємець першої черги за законом, її батько ОСОБА_2 , який виявив бажання прийняти спадщину після смерті своєї матері, вчинивши відповідні дії, але оскільки було наявне рішення про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, позивач вважала, що таке спадкове майно, хоча і не оформлене у встановленому порядку, уже належить саме її батькові ОСОБА_2 , а не бабці ОСОБА_3 . 
У разі спадкування в порядку спадкової трансмісії право на прийняття спадщини у здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився, однак чинним законодавством чітко не встановлено строки подання заяви про прийняття спадщини в разі смерті трансмітента, якому рішенням суду був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 
Разом з тим, суд приймає до уваги, що встановлені в даній справі обставини об`єктивно створили істотні труднощі для реалізації спадкових прав позивачу, як трансміссару, який хоча своєчасно і прийняв спадщину після смерті трансмітента та з об`єктивних, не залежних від нього причин, не здійснив своєчасно своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця, а тому, в даному випадку є достатньо підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Приймаючи до уваги той факт, що позивачем надано суду безперечні докази у відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які б свідчили про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, тобто такі обставини, що склалися, не залежали від позивача та як тільки у неї з`явилася така можливість, вона одразу вчинила дії для прийняття спадщини, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 1220-1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд – 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити. 
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк – три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський