МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2026 р. 	№ 400/13751/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	
до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,  	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати дії по визначенню з 19.02.2020 вiдсоткового розмiру щомiсячного грошового утримання суддi у вiдставцi вiдносно суддівської винагороди суддi, який працює на вiдповiднiй посадi, а також по застосуванню такого вiдсоткового розмiру при перерахунку i виплатi позивачу щомiсячного грошового утримання з 19.02.2020, здійснені ГУ ПФУ в Миколаiвськiй областi при виконаннi обов`язкiв, покладених рiшенням Миколаївського окружного адміністративного суду вiд 14.02.2024 у справi №400/11717/21, такими, що суперечать положенням ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрiй i статyс суддiв", - протиправними;
- зобов`язати боржника визначити відсоткову величину щомiсячного довiчного грошового утримання позивача, що належить виплачувати з 19.02.2020, у відповідності до зарахованого ним же на виконання рiшення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справi №400/11717/21 загального стажу роботи позивача, який складає 42 роки та 1 мiсяць та положень ч.3 ст. 142 Закону, а саме, у розмiрi 94 % суддівської винагороди суддi, який працює на вiдповiднiй посадi, та застосувати таку вiдсоткову величину при здiйсненi на виконання покладених вказаним рiшенням суду обов`язкiв перерахунку шомiсячного довiчного грошового утримання позивача з 19.02.2020 року у грошовому виразi i виплатити позивачу перераховане щомiсячне довiчне грошове утримання за перiод з 19.02.2020 по дату вступу рiшення в законну силу, з урахуванням ранiше виплачених сум такого утримання. 
В обґрунтування позовних вимог позовних вимог позивач зазначив, що відповідач з 19.02.2020 року провів перерахунок шомiсячного довiчного грошового утримання позивача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду вiд 14.02.2024 у справi №400/11717/21, однак визначив відсотковий розмір щомiсячного довiчного грошового утримання позивача у розмірі 90% замість 94%. Зазначений розрахунок суперечить положенням ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрiй i статyс суддiв". 
Ухвалою від 26.12.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами сплощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду вiд 14.02.2024 у справi №400/11717/21 відповідачем проведено перерахунок щомiсячного довiчного грошового утримання позивача, що належить виплачувати з 19.02.2020 в межах покладених зазнаечним рішенням суду зобов`язань. Судом при розгляді справи № 400/11717/21 не досліджувалося питання відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача. Відтак, відповідач не допустив порушення норм чинного законодавства при обчислені позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та обчисленні стажу роботи на посаді судді, а Рішення суду від 14.02.2024 по справі № 400/11717/21, що набрало законної сили, Головним управлінням виконано відповідно до покладених судом зобов`язань. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
Позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 року №1402 “Про судоустрій і статус суддів”.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду вiд 14.02.2024 у справi №400/11717/21 було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи періоди навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова з 26.06.1979 по 18.09.1979 рр. та 2 роки роботи за юридичною спеціальністю, що давала право на обрання суддею; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при визначені стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зарахувати періоди навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова з 26.06.1979 по 18.09.1979 рр. та 2 роки - робота за юридичною спеціальністю, що давала право на обрання суддею; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року.
На виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року. При цьому, відповідач розрахував розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у відсотковому значенні 90 %. 
Позивач вважає, що оскільки має стаж роботи на посаді судді понад 20 років, а саме 42 повних роки, то відсоткове значення щомiсячного довiчного грошового утримання позивача мало бути розраховане відповідачем, виходячи з 94% суддівської винагороди суддi. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Відповідно до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
В п. 34 абз. 4 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього ж закону передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Аналогічну норму містив і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI (п. 11 Перехідних положень цього закону в редакції станом на момент набрання ним чинності).
Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 р.), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з п. 3-1 абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла одночасно з Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862 і втратила чинність 1 січня 2012 р.), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Отже, вищенаведені норми передбачають, що за умови, якщо особа пропрацювала безпосередньо на посаді судді не менше 10 років, до її стажу включається строкова військова служба та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.
Окрім того, перелік посад, які враховуються до стажу роботи судді, наведений у статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Водночас, абзацом 4 пунктом 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Згідно з частиною 1 статті 128 Конституції України перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України.
На час призначення позивачки на посаду судді вперше діяв Закон України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 року.
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Крім того, з набранням чинності 05.08.2018 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" №2509-VIII від 12.07.2018 року, яким внесено зміни до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.
Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що частину 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Згідно з частиною 3 статті 127 Конституції України (у редакції, яка була чинною у 1996 році на час призначення позивача на посаду судді) на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів України громадянин України, який, з-поміж іншого, мав стаж роботи у галузі права не менш як три роки.
Так, стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи судді ОСОБА_1 складається з:
- служби в лавах Радянської армії у період з 10 травня 1972 р. до 15 травня 1974 р. (2 роки 6 днів);
- навчання на денному відділенні Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова з 21 серпня 1974 р. до 25 червня 1979 р. (2 роки 5 місяців 2 дні);
- роботи в прокуратурі Кривоозерського району Миколаївської області на посаді слідчого-стажисту, слідчого з 21 серпня 1979 р. до 17 травня 1982 р. (2 роки 5 місяців 14 днів);
- роботи в прокуратурі Кривоозерського району Миколаївської області на посаді слідчого з 5 жовтня 1993 р. до 26 жовтня 1999 р. (4 місяці 8 днів);
- роботи в прокуратурі Казанського району Миколаївської області на посаді слідчого з 25 жовтня 1982 р. до 9 травня 1983 р. (7 місяців 14 днів);
- роботи в прокуратурі Доманівського району Миколаївської області на посаді слідчого з 10 травня 1983 р. до 1 серпня 1988 р. (5 років 2 місяці 21 день);
- виконуючого обов`язки голови Доманівського районного райнарсуду з 14 серпня 1990 р. до 11 вересня 1990 р. (27 днів);
- виконуючого обов`язки голови Доманівського районного райнарсуду з 8 жовтня 1990 р. до 5 листопада 1990 р. (27 днів);
- виконуючого обов`язки голови Доманівського районного райнарсуду з 29 липня 1991 р. до 24 серпня 1991 р. (25 днів);
- виконуючого обов`язки народного судді Доманівського районного райнарсуду з 27 квітня 1992 р. до 6 липня 1992 р. (2 місяці 9 днів);
- народний суддя Доманівського районного райнарсуду з 27 квітня 1992 р. до 6 липня 1992 р. (2 місяці 9 днів);
- суддя Миколаївського обласного суду з 15 лютого 1993 р. до 28 січня 2002 р. (8 років 1 місяць 13 днів);
- суддя Одеського апеляційного господарського суду з 1 лютого 2002 р. до 23 лютого 2005 р. (3 роки 22 дні);
- суддя Господарського суду Миколаївської області з 24 лютого 2005 р. до 6 січня 2019 р. (13 років 10 місяців 13 днів), а всього 39 років 11 місяців 28 днів.
Окрім того, позивач працював на посаді юрисконсульта перед обранням народним суддею: 
- в колгоспі ім. "Україна" Доманівського району Миколаївської області, Доманівському районному підприємстві матеріально-технічного постачання, а також Доманівському об`єднанні "Райагропромтехніка" у період з 02.08.1988 по 25.09.1991 безперервно;
- в Доманівській райспоживспілці у період з 11.12.1991 по 07.07.1992.
Таким чином, суддівський стаж позивача складає 42 повних роки, що підтверджується матеріалами справи та встановлено рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду вiд 14.02.2024 у справi №400/11717/21. Також, зазначеним рішенням було встановлено право позивача на зарахування до стажу його роботи періоди навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова з 26.06.1979 по 18.09.1979 рр. та 2 роки роботи за юридичною спеціальністю, що давала право на обрання суддею. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Отже, як зазначено судом вище по тексту рішення суддівський стаж позивача складає 42 повних роки, а з огляду на положення ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрiй i статyс суддiв", то відповідач мав розрахувати відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача наступним чином: 50% (за 20 років роботи на посаді судді) + 22*2 (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років), що складає 94% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. Тоді як, відповідач нараховує та виплачує позивачу з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання виходячи з 90% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. Зазначений розрахунок відповідача суперечить ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрiй i статyс суддiв". 
За таких обставин, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 90% від суддівської винагороди є протиправними. 
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що для ефективного відновлення порушеного права у спірних правовідносинах необхідно зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 94% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Судові витрати у справі відсутні. 
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) - задовольнити. 
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. 
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 94% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум. 

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 27.03.2026 року.

Суддя О.В. Малих