707/1093/23 
2/707/6/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2026 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого-судді Суходольського О.М.
з участю секретаря Культенко Н.В.
позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням по АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 визнати межі будинковолодіння, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, вказав, що відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 у справі № 707/2608/20, рішенням Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 22.06.2022 № 79 1/2 житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . 
З моменту отримання у власність будинковолодіння та по даний час ОСОБА_2 обмежує позивача у здійсненні права власності та права користування щодо вказаного будинковолодіння, а саме перешкоджає здійснювати обслуговування капітальних споруд – металевого паркану та літнього душу (власник повивач). 
Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою перенести на попереднє місце тимчасові споруди, а саме вбиральню та літній душ (власник відповідачка) та припинити здійснення самовільного будівництво об`єктів – підвалу з каміння та двох дерев`яних споруд. Вказані вимоги відповідачкою постійно ігнорувалися. 
Оскільки відповідачка продовжує не визнавати право власності позивача на будинковолодіння та не виконує рішення суду від 16.12.2021, а ОСОБА_1 не має можливості врегулювати спір в позасудовому порядку, то останній звернувся до суду та просить: 
-усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , шляхом знесення самовільно споруджених споруд ОСОБА_2 , власницею будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 ; 
-зобов`язати ОСОБА_2 визнати межі будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області та у відповідності до схеми розташування будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2023 (головуючий суддя Смоляр О.А.) було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 
15.05.2023 від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, згідно якого вона позовні вимоги у вказаній справі заперечує повністю, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Рішення Черкаського районного суду від 16.12.2021 щодо поділу житлового будинку відповідачка визнає в повному обсязі. Жодного разу вона не вчиняла протиправних дій чи бездіяльності, які б заперечували право власності позивача на присуджені йому будівлі та споруди. ОСОБА_2 не створювала та не створює перешкод в обслуговуванні позивачем паркану. Позивач не надав до суду жодного доказу про порушення саме відповідачкою його можливих прав відповідно до предмету та підстав позову. 
07.06.2023 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зі змістом відзиву повністю не згоден, так як він необґрунтований та такий що не відповідає реальним обставинам справи. 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.01.2024 (головуючий суддя Смоляр О.А.) провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням цивільної справи № 707/474/22.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.10.2024 (головуючий суддя Баронін Д.Б.) справу прийнято до розгляду, провадження у справі зупинено на підставі ухвали суду від 19.01.2024.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.06.2025 (головуючий суддя Суходольський О.М.) цивільну справу прийнято до свого провадження, ухвалено вирішити питання про поновлення провадження після набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 707/474/22. 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.11.2025 провадження у справ поновлено в загальному поряду зі стадії підготовчого провадження. 
12.01.2026 від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких вона вказує, що позивачем не доведено факт самовільного будівництва споруд, які він просить знести, а навіть у разі їх існування, позивачем не доведено, що саме вони створюють реальні, істотні та триваючі перешкоди у користуванні належним йому будинковолодінням. Позивач не обґрунтував неможливість застосування альтернативних способів захисту та не довів співмірність обраного способу захисту із заявленим порушенням. Сам по собі факт розміщення споруд на суміжній або спірній території не є достатньою підставою для задоволення негаторного позову. Крім того, враховуючи, що земельна ділянка, на якій розташовуються спірні споруди, не належить позивачеві ОСОБА_1 , а належить їх батьку ОСОБА_3 , тому вона вважає, що позов заявлено за відсутності належного матеріально-правового титулу на земельну ділянку, що є обов`язковою передумовою для звернення до суду з вимогами, пов`язаними із самочинним будівництвом та втручанням у користування землею. Тобто, позовні вимоги заявлені позивачем були передчасні. 
10.02.2026 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на додаткові пояснення, в якій він вказав, що оскільки відповідачка не оскаржувала ні призначення експертизи, ні питання винесені на неї, тобто вони визнані такими, що відповідають позовним вимогам справи. Земельна ділянка на якій розташовані спірні об`єкти має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а не для обслуговування об`єктів нерухомого майна, тому для будівництва на ній необхідно було спочатку змінити її цільове призначення, отримати дозвільні документи, а вже потім здійснювати будівництво, однак цього відповідачкою здійснено не було. Наголошує, що станом на 01.02.2026 відповідачкою здійснено демонтаж вбиральні літра «Ж» та літнього душу літ «К», які потрапляли на частину земельної ділянки, виділеної позивачу. 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11.02.2026 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та врахувати надану ним відповідь на додаткові пояснення. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 передчасними, оскільки останній не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розташовуються спірні споруди. Власником землі є їх батько ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 у справі № 707/2608/20 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема:
-виділено у власність ОСОБА_1 у житловому будинковолодінні по АДРЕСА_2 : в житловому будинку літ. «А-І» приміщення житлових кімнат №5 площею 10,7 кв. м, №6 площею 17,9 кв. м., ванна кімната № 7 площею 3,1 кв. м, 1/2 частина приміщення кухні площею 6,95 кв. м. Загальна площа даної частини житлового будинку становить 38,65 кв. м; льох літ. «Г»; навіс літ. «Д»; вбиральня літ. «Л»; літній душ літ. «И»; хвіртка літ. «№1»; хвіртка літ. «№4»; огорожа літ. «№1»; частина огорожі літ. «№2»., свердловина літ. «№6»; вигрібна яма літ. «№5», які у додатках №2 та № 3 до висновку судової експертизи позначені блакитним кольором.
-виділено у власність ОСОБА_2 у житловому будинковолодінні по АДРЕСА_2 : в житловому будинку літ. «А-І» приміщення житлових кімнат №3 площею 17,6 кв. м, №4 площею 10,5 кв. м, 1/2 частина приміщення кухні №1-2 площею 6,95 кв. м. Загальна площа частини житлового будинку становить 35,05 кв. м; в прибудові літ. «а» веранда №1 площею 8,1 кв. м; літня кухня літ. «Б»; ганок з козирком літ. «б/н»; прибудова літ. «б»; навіс літ. «Е»; вбиральня літ. «Ж»; літній душ літ. «К»; сарай літ. «В»; ворота літ. «№1»; свердловина літ. «№3»; частина огорожі літ. «№2», які у додатках №2 та № 3 до висновку судової експертизи позначені зеленим кольором.
Вказане рішення набрало законної сили 24.05.2022.
Рішенням Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради № 79 від 22.06.2022 присвоєно 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , поштову адресу: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.09.2022, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 38,6 м2 (житловий будинок А-1, льох – Г, навіс – Д, літній душ – И, вбиральня – Л, огорода №1, огорожа №2 (1/2 частини), ворота № 4, вигрібна яма №5, свердловина №6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 14.02.2023 ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 43,1 м2 (житловий будинок з прибудовою літ «А-1,а», навіс літ «Е», літній душ літ «К», вбиральня літ «Ж», літня кухня з прибудовою літ «Б,б», сарай літ «В», огорожа (1/2 частина) №2, ворота №1, свердловина №3, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.03.2023 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124987500:02:002:0482 (номер запису про обтяження 42721505) містить запис: особа майно якої обтяжується: ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку № 22/23/Буд за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по ухвалі Черкаського районного суду Черкаської області від 07.06.2023, встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 7124987500:02:002:0482 наявні самовільно збудовані споруди: три тимчасові споруди з дерев`яними стінами (споруд літнього душу, споруда сараю та споруда коптильні), будівля сараю з підвалом. 
Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів щодо здійснення протиправних дій відносно його майна, що підтверджується: витягом з ЄРДР № 12022250310000765 від 28.09 за ч.1 ст. 362 КК України, талоном-повідомленням від 25.02.2023, довідкою про результати матеріалів (ЄО №7354 від 25.02.2023) від 24.03.2023, талоном-повідомленням від 04.04.2023, поясненнями ОСОБА_3 від 30.07.2022, повідомленням Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.03.2023
Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.11.2025 залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2025, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 округ про визнання права власності на частини земельної ділянки та її поділ – відмовлено, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Мошенська ОТГ ОСОБА_5 округ про визнання права власності на частини земельної ділянки та її поділ відмовлено, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поділ в натурі земельної ділянки - відмовлено.
Частина 1 статті 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Підстави набуття права власності регламентовані ст. 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 
Тобто, наведеною нормою визначено право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Таким чином, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно споруджених споруд ОСОБА_2 та зобов`язати визнати ОСОБА_2 межі будинковолодіння за вказаною адресою, згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області 16.12.2021 та у відповідності до схеми розташування будівель та споруд.
Суд констатує, що право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ч. 1 ст. 391 ЦК України. Наведеною нормою визначено право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним. Таким чином, для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 здійснено поділ житлового будинку в натурі між сторонами. Внаслідок чого позивач ОСОБА_1 є власником будинку з поштовою адресою АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 – АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо власника земельної ділянки з кадастровим номером 7124987500:02:002:0482, на якій розташований будинок сторін, не вказані. Однак з постанови Верховного Суду у справі №707/2608/20 від 28.10.2022 (ас. 132 т.1) та постанови Черкаського апеляційного суду у справі № 707/474/22 від 19.11.2025 (ас. 35 т.2) вбачається, що власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_3 на підставі державного акту ЯИ № 61869 від 13.07.2010 на право власності на земельну ділянку. Предметом дарування сторонам земельна ділянка не була, між ними не розподілялася, межі не встановлювалася, а рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2025 позивачу та відповідачці відмовлено у визнанні права власності на спірну земельну ділянку за ними. 
Вказані обставини щодо права власності ОСОБА_3 на землю встановлені судами вищих інстанцій.
Таким чином, на момент розгляду справи ні позивач, ні відповідачка не є власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами. 
Оскільки позивач не є власником земельної ділянки, на якій за його твердженням відповідачкою встановлено самочинні споруди, а невизнання ОСОБА_2 меж належного йому будинковолодіння ним не доведено, то суд приходить до висновку про відсутність порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 . У ОСОБА_1 не виникло право вимагати від відповідачки усунення перешкод на спірній земельній ділянці, оскільки вказана земельна ділянка не належить позивачеві. Суд констатує, що ні позивачеві, ні відповідачці не виділено у власність відповідну частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; ні у позивача, ні у відповідачки не визначені межі земельної ділянки, необхідної для обслуговування їх споруд за вказаною адресою. Тому, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про порушення його прав незалежно від того, чи є відповідні споруди, що розташовані на вказаній земельній ділянці, самочинними чи ні.
Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки відсутні відомості в Реєстрі речових прав на вказану земельну ділянку, суд вважає необгрунтованими і безпідставними, оскільки обставини щодо права власності ОСОБА_3 на землю встановлені судами вищих інстанцій. Крім цього, документи про право власності на земельні ділянки та нерухоме майно, що оформлені до початку функціонування відповідних реєстрів, зокрема Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (почав функціонувати з 01.01.2013р.), є дійсними; право власності, набуте до 1 січня 2013 року, вважається дійсним. ОСОБА_3 оформив своє право на вказану земельну ділянку на підставі державного акту серії ЯИ № 61869 від 13.07.2010р. До суду не надано даних про те, що вказаний державний акт серії ЯИ № 61869 від 13.07.2010р. визнано недійсним, чи він є скасованим.
Крім цього, позовну вимогу позивача зобов`язати ОСОБА_2 визнати межі будинковолодіння, суд вважає необгрунтованою і недоведеною та вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту з означеного питання. Суд констатує, що обов`язковість судового рішення — це конституційний принцип, згідно з яким рішення судів, ухвалені іменем України, є обов`язковими до виконання на всій території всіма фізичними, юридичними особами, органами державної влади та місцевого самоврядування. Держава гарантує їх примусове виконання, а за невиконання передбачена кримінальна відповідальність. Якщо рішенням суду визнано право власності особи, встановлено відповідні обставини, то немає потреби зобов`язувати особу визнавати таке право чи визнавати такі обставини. Позовна вимога позивача зобов`язати відповідача визнати межі будинковолодіння є безпідставною і не може бути виконана, оскільки фактично зводиться до особистого права особи визнавати чи невизнавати певні обставини.
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 недоведені та необґрунтовані, а відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, суд доходить висновку, що задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі. 
По даному спору суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, тому відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.
Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 223, 265, 267, 273, 274 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням по АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 визнати межі будинковолодіння – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 квітня 2026 року.

Суддя:  О.  М.  Суходольський