ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 квітня 2026 року	Справа №160/1546/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 - Військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України, в якому просить: 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_3 , яка полягала у неврахуванні при визначенні сукупної тривалості безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях усіх періодів, підтверджених довідкою № 2580 від 17.06.2023 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 , та довідкою № 102/566/2 від 07.04.2025 року, що призвело до визначення та виплати одноразової грошової винагороди за пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 у меншому розмірі. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок одноразової грошової винагороди відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025, виходячи з фактично підтвердженої сукупної тривалості безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, яка становить 671 календарний день, з яких 315 календарних днів підтверджуються довідкою № 2580 від 17.06.2023 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 , та 356 календарних днів підтверджуються довідкою № 102/566/2 від 07.04.2025 року, і за результатами такого перерахунку визначити належний до виплати розмір винагороди.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_3 вчинити дії, спрямовані на забезпечення виплати ОСОБА_1 недоотриманої частини одноразової грошової винагороди, а саме різниці між належною до виплати сумою, визначеною за результатами перерахунку (з урахуванням вимог пункту 4 Постанови №153 та правил оподаткування), та фактично виплаченою сумою.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачами не враховано при визначенні сукупної тривалості його безпосередньої участі у бойових діях усіх періодів, підтверджених довідкою № 2580 від 17.06.2023 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 , та довідкою № 102/566/2 від 07.04.2025 року, що призвело до визначення та виплати одноразової грошової винагороди за пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 у меншому розмірі. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі №160/1546/26, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
29.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_3 .
Відповідачем-2 повідомлено, що позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно жодних документів щодо проходження військової служби позивачем, у володінні Військової частини НОМЕР_3 не знаходиться.
У зв`язку з переходом оперативних командувань на нові штати, якими не передбачені розрахунково-касові відділення, відповідно до клопотання командувача військ оперативного командування від 03.12.2019 року № 1314/19/1811 та Правил організації забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України від 22.05.2017 року № 280, рішенням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 року Військову частину НОМЕР_3 виключено з системи розпорядника бюджетних коштів. Таким чином, Військова частина НОМЕР_3 не має своїх розрахункових рахунків, не є розпорядником коштів.
Відповідач також вважає, що сума, заявлена позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 136 500,00 грн. не є розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг.
Позивачем на вказаний відзив було подано відповідь, в якій він вказує, що предмет спору полягає не у встановленні факту проходження служби саме у Військовій частині НОМЕР_3 і не у фактичному перерахуванні коштів з рахунків цієї частини, а у правомірності визначення суми одноразової грошової винагороди позивачу за пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 та у законності підходу до обліку сукупної тривалості безпосередньої участі позивача у бойових діях станом на дату набрання чинності цією Постановою.
Участь відповідача 2 у відповідній процедурі підтверджується Актом попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди від 05.11.2025 року. визначення розміру одноразової грошової винагороди позивачу здійснювалося не ізольовано одним суб`єктом, а в межах послідовної адміністративної процедури реалізації пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153, у якій відповідач 1 та відповідач 2 виконували взаємопов`язані функції. 
Заперечення відповідача 2 щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не містять належного процесуального обґрунтування та не спростовують ані факту понесення таких витрат, ані їх зв`язку з розглядом цієї справи. Заявлений позивачем попередній орієнтований розрахунок ґрунтується на договорі про надання правничої допомоги, деталізації виконаних робіт та часу, витраченого на підготовку процесуальних документів і звернень, а також на об`єктивній складності спору, що зумовлена необхідністю аналізу нормативного регулювання, листування з органами військового управління, здійснення математичних розрахунків, вивчення актів перевірки, довідок та інших матеріалів, і формування послідовної правової позиції.
10.02.2026 надійшли пояснення на позовну заяву від Міністерство оборони України.
Третя особа зазначає, що позивач не проходить військову службу в апараті Міністерства оборони України, не був зарахований до списків військовослужбовців апарату Міністерства оборони України.
Питання стосовно проходження служби, виплати грошових коштів відносно військовослужбовця покладено та приймаються саме військовою частиною.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
У пунктах 3, 4 Постанови № 153 у якості ознак відповідності визначено такі вимоги:
- особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посадах рядового складу; - до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;
- проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій);
- строк участі в бойових діях, станом на 13.02.2025, становить не менше шести місяців, а в разі наявності захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, менше шести місяців.
12.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач-1 вважає, що наведені мотиви у ній являються не обґрунтованими та такими, які не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на хибному розумінні чинного законодавства України з наступних підстав.
Потрібно розрізняти поняття участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та участь у бойових діях. В свою чергу, участь військовослужбовця у заходах є більш ширшим поняттям та включає в себе в тому числі і участь в бойових діях.
Відповідно, посилання позивача на довідки №2580 від 17.06.2023 та №102/566/2 від 07.04.2025 не є належним доказом безпосередньої участі позивачем у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в періоди зазначених в них, оскільки включають в себе, в тому числі і, періоди виконання позивачем інших заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, які не передбачають застосування зброї (озброєння), як приклад логістичне та медичне забезпечення.
На виконання Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 та окремого доручення Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025 військовою частиною НОМЕР_1 було зібрано інформацію про кількість днів безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових діях) та інформацію про відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих умов та передано до вищого органу управління, Військової частини НОМЕР_3 , для проведення перевірки законності нарахування позивачеві одноразової грошової винагороди згідно зазначеної постанови.
Відповідач звертає увагу на те, що підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) діях за період з 26.02.2022 по 30.06.2023 (період проходження військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_5 ) здійснювалося на підставі Архівної довідки №179_2/ВихЗВГ/1019 від 19.06.2025 виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, оскільки згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.05.2023 №Д-321/48/дск, директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.05.2023 №Д-36дск, наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 12.05.2023 № 50дск, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2023 №1 ОД/дск.
Враховуючи зазначене, Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно була нарахована та виплачена позивачеві одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) у розмірі 333 333,33 гривень.
Військова частина НОМЕР_1 вважає, що позивачем не підтверджено витрати саме на професійну правничу допомогу, яка у даному випадку відповідно до норм КАС України може надаватися виключно адвокатом, а позивач надав до суду докази оплати робіт/послуг які йому надані ФОП ОСОБА_2 і які є відмінними від послуг які міг надати адвокат Антонов Євген Малекович.
Так, ФОП (Фізична особа-підприємець) та адвокат – це різні поняття. Адвокат - це фізична особа, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та надає юридичні послуги. ФОП – це загальна форма підприємницької діяльності, яку може здійснювати фізична особа.
Доходи адвоката, отримані від адвокатської діяльності, оподатковуються за загальними правилами для фізичних осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю. Доходи ФОП оподатковуються в залежності від обраної системи оподаткування (загальної чи спрощеної).
18.02.2026 позивачем подано відповідь на відзив відповідача-1.
Позивач зазначає, що аргументація відзиву фактично зводиться до загального посилання на нібито правомірність пропорційного визначення розміру винагороди без надання суду відомостей і документів, які дозволяють перевірити правильність такого визначення, оскільки не розкрито застосовану методику та порядок обчислення, не наведено вихідні дані зокрема перелік зарахованих періодів і сумарну кількість днів, не подано розрахунку, а також не наведено належного мотивування, з яких причин не були враховані окремі періоди участі, підтверджені довідками, виданими уповноваженими військовими частинами.
Ухвалою суду від 26.03.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи на розумний строк , достатній для всебічного та повного розгляду справи. 
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу під час мобілізації 10.05.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».
На дату призову позивач не досяг 25-річного віку, що підтверджується військово-обліковими документами.
Позивач проходив військову службу санітаром медичного пункту у складі Військової частини НОМЕР_5 , до якої був зарахований наказом командира Військової частини НОМЕР_5 від 10.05.2022 №41 та виключений в подальшому зі списків особового складу наказом №181 від 30.06.2023.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2023 №2 позивач був зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 і проходив службу на посаді старшого бойового медика самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025 №16-РС ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини з 07.07.2025.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 17.06.2023 №2580, ОСОБА_1 дійсно в період з 10.05.2022 по 21.10.2022, з 26.10.2022 по 01.11.2022, з 07.11.2022 по 14.11.2022, з 17.11.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022, з 03.01.2023 по 08.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській (Криворізький район), Херсонській (Бериславський район) та Донецькій (Краматорський район) областях.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2025 №102/566/2, ОСОБА_1 дійсно в період з 01.07.2023 по 06.08.2023, з 22.09.2023 по 07.10.2023, з 16.11.2023 по 02.12.2023, з 15.12.2023 по 07.01.2024, з 15.02.2024 по 06.03.2024, з 19.03.2024 по 18.05.2024, з 31.05.2024 по 06.09.2024, з 19.09.2024 по 23.09.2024, з 20.11.2024 по 09.12.2024, з 20.12.2024 по 14.02.2025, з 04.03.2025 по 10.03.2025, з 18.03.2025 по 02.04.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецька область, Краматорський район, Іллінівська сільська тг.
Довідки містять посилання на підстави їх видачі -первинні документи.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», якою визначено умови та порядок виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах особам рядового, сержантського і старшинського складу, які до набрання чинності цією Постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій.
Сукупна тривалість безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за двома довідками становить 695 календарних днів (315 календарних днів за довідкою №2580 від 17.06.2023 і 380 календарних днів за довідкою №102/566/2 від 07.04.2025).
Станом на дату набрання чинності Постанови №153 -13.03.2025 сукупна тривалість безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України становить 671 календарний день.
Представник позивача звернувся 03.07.2025 до командира Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому просив надати офіційну інформацію, яка стосується проходження ОСОБА_1 військової служби у складі Військової частини НОМЕР_1 та є необхідною для подання ним документів на виплату одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №153 та рішення Міністра оборони України №999/уд.
Листом від 28.08.2025 №1267/5448 Військова частина НОМЕР_1 повідомила , що за результатами розгляду запиту розпочато формування пакету документів, передбаченого Окремим дорученням Міністра оборони України №999/уд від 20 лютого 2025 року для перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 за тривалість проходження служби в бойових умовах . Зокрема, скеровано запит до Львівського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України з метою встановлення періодів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
За актом №613/20/22836 від 05.11.2025 Військової частини НОМЕР_3 попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 (о/р № НОМЕР_6 ), позивачу нараховано 333333,33 грн.
Відповідно до копії витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2023 №310 наказано, сержанту ОСОБА_1 , старшому бойовому медику 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону, який є особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України та у віці до 25 років, станом на 13 лютого 2025 року, були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, проходили військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком що за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 мільйона гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), на підставі постанови КМУ від 11.02.2025 №135 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», рішення Міністра оборони України від 20 лютого 2025 року №999/уд, акту Військової частини НОМЕР_3 попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 №613/20/22836 від 05. 11.2025 року та абзацу третього пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 333333,35 грн.
21.11.2025 на розрахунковий рахунок позивача було зараховано 328332,72 грн. як одноразову грошову виплату, здійснену у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»
02.12.2025 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому окрім іншого просив повідомити чи були при розгляді питання про виплату винагороди враховані всі періоди участі ОСОБА_1 , зазначені у довідці №102/566/2 від 07.04.2025, У разі якщо частина з указаних періодів не була врахована при розрахунку винагороди, зазначити які саме періоди не враховані, навести мотиви їх неврахування, з посиланням на конкретні норми Постанови №153 , рішення №999/уд та/або внутрішні документи (висновки комісії).
У відповідь листом від 11.12.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що періоди участі зазначені у довідці про безпосердню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України №102/566/2 від 07.04.2025 не мають значення для розгляду питання про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Відповідачами не були враховані періоди безпосередньої участі позивача у бойових діях у 2022 році.
Предметом спору є правомірність дій та бездіяльності відповідачами при реалізації пункту 4 Постанови №153, зокрема правильності встановлення сукупної тривалості безпосередньої участі позивача у бойових діях, наявності правових підстав для визначення винагороди у заниженому розмірі, законності неврахування окремих підтверджених періодів, що вплинуло на остаточний розмір виплати.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За приписами частин 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу ст. 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 ст.1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався і триває на час розгляду справи.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (Порядок). 
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою №153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, оскільки: 1) прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) проходив військову службу; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно більше шести місяців; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що при обрахунку позивачу кількості днів безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) діях, відповідачі виходили з довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2025 №1267/7218 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, в якій вказано позивач безпосередньо брав участь у бойових діях 85 днів.
За визначенням у ст. 1 Закону України «Про оборону України» бойові дії - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Суд погоджується з відповідачем-1, що поняття участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України є більш ширшим поняттям та включає в себе в тому числі і участь в бойових діях, а тому довідки про участь позивача у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України можуть бути взяті до уваги за умов підтвердження належними документами безпосередньої участі позивача у бойових діях за кожний з наведених в них періодів.
Довідка Військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2025 №1267/7218 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, складена командиром Військової частини НОМЕР_1 і начальником штабу -заступником командира Військової частини НОМЕР_1 .
Суд в даному випадку враховує, що відповідальність за складання та видачу довідки про безпосередню участь військовослужбовця у заходах з оборони України несуть командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), які видають цей документ на підставі відповідних рапортів. Вони гарантують достовірність зазначених у довідці даних.
Довідка складається на основі документів, що підтверджують участь (бойові накази, розпорядження, журнали бойових дій).
Командир військової частини несе персональну відповідальність за відповідність відомостей у довідці реальним фактам виконання особою бойових завдань.
В матеріалах справи міститься архівна довідка Львівського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.06.2025 №179_2/вихЗВГ/1019, яка щодо періоду за 2022 рік містить інформацію, що в журналі бойових дій Військової частини НОМЕР_5 за період з 26 лютого по 31 грудня 2022 року стисло відображено бойові завдання та розпорядження підрозділам, записи про виконання завдань без поіменних списків особового складу, який залучався до виконання завдань (крім поранених та загиблих).
В бойових наказах, бойових розпорядженнях та бойових донесеннях командира Військової частини НОМЕР_5 поіменних переліків особового складу, який залучався до виконання бойових завдань, немає.
Отже, відповідачі при обрахунку календарних днів безпосередньої участі позивача у бойових діях обґрунтовано не включили періоди за довідкою №2580 від 17.06.2023, оскільки безпосередня участь позивача у бойових діях у вказані в ній періоди не підтверджена.
Щодо суми, яка підлягає виплаті, то оскільки актом Військової частини НОМЕР_3 попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2025 №613/20/22836 було визначено суму 333333,33 грн. і нараховано відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №310 від 06.11.2025, то саме ця сума підлягала і виплаті.
Відповідач-1 не заперечує суму нарахованої грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №153, натомість мотивів невиплати грошової винагороди у повному обсязі не наводить.
Отже, з врахуванням виплаченої суми, виплаті відповідачем-2 підлягає сума 5000,61 грн.
За встановлених обставин, суд вважає, що належним способом захисту є визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у виплаті одноразової грошової винагороди за пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 у меншому розмірі , ніж визначено актом Військової частини НОМЕР_3 попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2025 №613/20/22836;
зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 залишок нарахованої одноразової грошової винагороди за пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», у сумі 5000,61 грн.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Зі встановлених обставин справи, наведених норм законодавства, із врахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судом не здійснюється розподіл судових витрат за подання позовної заяви.
Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 136 500,00 грн. , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 ст.139 КАС передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи 23.06.2025 між Адвокатом Антоновим Є.М. Адвокат) і Герасимовим Д.Д. (Клієнт) був укладений договір про надання правничої допомоги №01-06/2025, за умовами якого Адвокат зобов`язався надати правову (юридичну) допомогу для захисту у разі порушення, невиконання чи оспорювання прав, свободи та законних інтересів Клієнта відповідно до діючого законодавства, а Клієнт зобов`язався оплатити Адвокату гонорар (винагороду) за надання правничої допомоги (у тому числі додаткову винагороду, додаткові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги відповідно до цього договору.
Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору за надану правову допомогу Клієнт зобов`язався сплатити Адвокату гонорар (винагороду) відповідно до домовленості сторін згідно додатку 1 до цього договору. Оплата основного гонорару здійснюється Клієнтом шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок Адвоката протягом одного місяця з моменту початку надання Адвокатом правничої допомоги.
В п. 3.3. договору Клієнт зобов`язався оплатити Адвокату гонорар успіху додаткову винагороду після завершення надання правничої допомоги у відповідній справі у розмірі 10% від суми коштів, фактично отриманих Клієнтом, за результатами справи.
За актом виконаних робіт (наданих послуг) від 08.01.2026, Виконавець виконав, а Адвокат надав наступні послуги:
-підготовка і направлення адвокатського запиту до Військової частини НОМЕР_1 №001/2025 від 03.07.2025, кількість годин -1 година, сума послуг -2000,00 грн;
-підготовка і направлення звернення щодо вирішення питання про виплату одноразової грошової винагороди до Генерального штабу ЗСУ вих №001/2025 від 29.07.2025, кількість годин – 1 година, сума послуг -2500,00 грн.;
-підготовка і направлення адвокатського запиту до Військової частини НОМЕР_1 вих №01/160925/1706 від 16.09.2025, кількість годин – 1 година, сума послуг -2000,00 грн.;
-підготовка і направлення адвокатського запиту до Військової частини НОМЕР_1 вих №01/021225/1708 від 02.12.2025, кількість годин – 1 година, сума послуг 2000,00 грн.;
-підготовка та надання позовної заяви з формуванням правової позиції, аналізом матеріалів, доказів і практики, кількість годин -5 годин, сума послуг -25000,00 грн.;
-участь у судовому засіданні, кількість годин – година, сума послуг -3000,00 грн.;
-гонорар успіху -10%, сума 100 000,00 грн.
Загальна сума складає 136500,00 грн.
Частиною 6 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Відповідачі у відзиві на позовну заяву не погодилися з витратами на правничу допомогу вказуючи, що витрати на правничу допомогу у розмірі 136500,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Суд вважає необґрунтованим визначення розміру за підготовку всіх адвокатських запитів до Військової частини НОМЕР_1 у сумі 2000,00 грн, оскільки більша частина змісту кожного із запиту містить ідентичний текст, а тому потребувала менше часу на складання запитів.
Представником безпідставно включено до витрат на правничу допомогу участь у судовому засіданні у розмірі 3000,00 грн. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, у письмовому провадженні.
Визначення розміру послуг за підготовку позовної заяви у сумі 25000,00 грн. також є завищеним і необґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а виходив з того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Стосовно відшкодування гонорару успіху, суд виходить з наступного.
Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, зокрема, на позицію, викладену у п.5.42-5.44. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Крім того, поняття "гонорар успіху" не закріплене на законодавчому рівні і не належить до витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а тому доводи заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій частині до задоволення не підлягають.
Суд наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
Враховуючи вищенаведене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у справі, розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, загальною вартістю 136500,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та часом, об`єктивно необхідним адвокату для виконання відповідних робіт (послуг).
Суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Співмірною зі вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у даній справі, суд вважає суму 8000,00 грн.
Оскільки в ході судового засідання встановлено, що порушення прав і інтересів позивача відбулося Військовою частиною НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню саме з цього відповідача
На підставі викладеного, керуючись статями 134, 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до 1- Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), 2- Військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у виплаті одноразової грошової винагороди за пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 у меншому розмірі , ніж визначено актом Військової частини НОМЕР_3 попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2025 №613/20/22836.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) залишок нарахованої одноразової грошової винагороди за пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», у сумі 5000 (п`ять тисяч) 61 коп. 
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 (вісім тисяч ) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона