ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 388/1202/25
провадження № 22-ц/4809/716/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
третя особа – Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року та за апеляційною скаргою адвоката Мельник Ольги Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року у складі судді Кнурова О. А. і
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 ) та просила: 
-розiрвати договiр купiвлi-продажу товару вiд 17 листопада 2024 року, який був укладений мiж нею та ФОП ОСОБА_2 в магазинi «Прикраси», який розташований в АДРЕСА_1 ;
-стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь сплачену за договором суму коштiв в розмiрi 2 300 грн 
-стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь вiдшкодування матерiальних витрат в сумi 642,20 грн;
-стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь вiдшкодування моральної шкоди в розмiрi 5 000 грн;
-покласти на відповідача судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у листопаді 2024 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ФОП ОСОБА_2 , придбала намисто, яке продавець представила як виріб із натуральних коралів. 
Перед придбанням позивачка неодноразово уточнювала у продавця щодо справжності каміння, на що отримала запевнення про їх натуральне походження. 
На підставі таких пояснень сторони фактично уклали усний договір купівлі-продажу, відповідно до якого 17 листопада 2024 року позивачка придбала зазначене намисто за 2 300 грн, однак розрахунковий документ продавцем виданий не був.
ОСОБА_1 зазначала, що під час використання прикраси виявила її недоліки, зокрема намисто залишало сліди фарби на одязі, що викликало сумніви щодо якості та справжності виробу. 
З метою з`ясування цих обставин вона звернулася до Державного гемологічного центру України, за результатами експертизи якого встановлено, що намисто містить бамбуковий корал, який був штучно забарвлений, тобто товар є облагородженим та не відповідає характеристикам, про які повідомляв продавець при продажу.
Посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 вказувала, що їй було реалізовано товар неналежної якості та надано недостовірну інформацію про його властивості. У зв`язку з цим вона зверталася до ФОП ОСОБА_2 з вимогою повернути сплачені кошти за товар, а також направила письмову претензію, однак відповідач добровільно задовольнити вимоги відмовилася, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.
Договір, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на виконання роботи по виготовленню коралового намиста ціною 2 300 грн розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 879 грн 70 коп, з яких: 2 300 грн вартість виробу коралового намиста; 579,70 грн (487,20 грн+92,5 грн) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 896 грн 66 коп.
Рішення суду мотивовано тим, щоміж сторонами фактично виникли правовідносини за договором побутового підряду, в межах якого відповідач виготовила для позивача намисто з власних матеріалів за плату.
Позивач сплатила за виріб 2 300 грн, а відповідач, порушуючи вимоги законодавства про захист прав споживачів, не видала розрахункового документа, не надала інформації про товар та не встановила гарантійний строк.
Суд першої інстанції вважав, що дослідженими доказами підтверджено наявність у виробі істотного недоліку — фарбування намистин є нестійким і не дозволяє використовувати намисто за призначенням, при цьому відповідач не довела, що недолік виник з вини ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору та повернення сплаченої суми, а також відшкодування витрат на експертизу і частини поштових витрат як збитків.
Крім того, суд першої інстанції визнав, що порушення прав споживача спричинило позивачу моральну шкоду, однак визначив її у меншому розмірі з урахуванням принципів розумності та справедливості.
Додатковим рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу – 1 428 грн 29 коп.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, щовідповідач до закінчення судових дебатів заявила про намір подати докази понесених витрат на правничу допомогу, а тому відповідно до вимог ЦПК України питання про їх розподіл підлягало вирішенню після ухвалення рішення по суті.
Суд першої інстанції вважав, що витрати на правничу допомогу у сумі 10 500 грн підтверджені належними доказами, однак з урахуванням принципів співмірності, складності справи, обсягу виконаних робіт та заперечень позивача визнав обґрунтованими витрати у зменшеному розмірі — 5 500 грн, та прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення стягнув з позивача на користь відповідача пропорційну частину цих витрат — 1 428,29 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу товару та повернення сплаченої за товар грошової суми 2 300 грн, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 642,20 грн та моральної шкоди в сумі 5 000 грн в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована ти, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, зокрема вийшов за межі позовних вимог, оскільки позов заявлявся про розірвання договору купівлі-продажу, натомість суд кваліфікував правовідносини як договір побутового підряду та застосував до них інші норми права без належного обґрунтування.
Відповідач вказує на недоведеність факту укладення договору та оплати товару саме у неї оскільки відсутні належні докази (розрахункові документи, належні підтвердження придбання).
Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неналежну якість товару, оскільки експертиза лише підтверджує облагородження (фарбування) коралів, що є допустимим, але не свідчить про дефект. Також позивачем не доведено, що виявлені плями на одязі виникли саме внаслідок використання намиста та за звичайних умов експлуатації.
ОСОБА_1 не довела наявності істотних недоліків виробу, причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими наслідками, а також не враховано можливість неналежного використання товару.
Суд першої інстанції безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки позивач не довела факту її заподіяння, розміру та причинного зв`язку, а суд поклав в основу рішення лише пояснення ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі адвокат Мельник О. М., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд неправильно застосував норми ст. 141 ЦПК України.
Позов у справі задоволено по суті, оскільки суд першої інстанції розірвав договір, стягнув вартість товару, матеріальну та моральну шкоду, чим фактично встановив неправомірність дій відповідача. Часткове зменшення розміру заявлених вимог не свідчить про програш справи позивачем.
Позивач наголошує, що спір виник виключно внаслідок неправомірної поведінки відповідача, яка відмовилась добровільно задовольнити законні вимоги споживача, що змусило позивача звернутися до суду.
Суд першої інстанції не врахував заперечення позивача щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, оскільки справа не була складною, не вимагала значного обсягу роботи, а заявлений розмір витрат є завищеним та непропорційним предмету спору.
Також ОСОБА_1 зазначає про недобросовісну процесуальну поведінку відповідача, яка полягала у безпідставному запереченні очевидних обставин справи та відсутності дій щодо мирного врегулювання спору, що призвело до затягування розгляду справи.

Відзиви на апеляційні скарги

Від адвоката Нетреби К. О., яка представляє інтереси ФОП ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року без змін.
Від адвоката Мельник О. М., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Мельник О. М. підтримала доводи апеляційної скарги позивача та заперечувала проти доводів апеляційної скарги відповідача, ОСОБА_2 та її представник адвокат Нетреба К. О. підтримали доводи апеляційної скарги відповідача та заперечували проти доводів апеляційної скарги позивача.
Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційних скарг

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення суду першої інстанції не відповідають.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із замовленням на виготовлення прикраси - біжутерії у вигляді намиста з натуральних коралів, за плату.
ФОП ОСОБА_2 з власних матеріалів, які перебували у продажі у її магазині виготовила намисто з коралів, яке 17.11.2024 передала ОСОБА_1 , а остання здійснила оплату виконаної робот.
У лютому 2025 ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 з претензією щодо якості виробу.
27.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 з письмовою претензією у якій просила повернути їй грошові кошти, сплачені за неякісний товар у розмірі 2 300 грн. Зазначена претензія була отримана ФОП ОСОБА_2 28.03.2025. На лист-претензію ФОП ОСОБА_2 відповіді не надавала.
Відповідно до висновку за результатами експертизи гемологічних об`єктів Державного гемологічного центру Міністерства фінансів України № 40303-Д від 19.03.2025 корали штучно забарвлені у намисті є коралами з родини ОСОБА_3 (Бамбуковий корал), тип виробу - намисто, колір - червоний, оранжево-червоний з чорними і білими плямами, корали є облагороджені за кольором (штучно забарвлені).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Частиною першою статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до частини другої статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно частин першої, третьої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджується, що за даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та може здійснювати такі види діяльності:
47.77. Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах (основний);
32.99. Виробництво іншої продукції, н.в.і.у;
47.19. Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
32.13. Виробництво біжутерії та подібних виробів (том 1 а. с. 7)
ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із замовленням на виготовлення прикраси - біжутерії у вигляді намиста з натуральних коралів, за плату, що підтверджується перепискою між останніми у застосунку «Viber» та сторонами не заперечується (том 1 а. с. 10-15).
Сторонами також не заперечується, що ФОП ОСОБА_2 з власних матеріалів, які перебували у продажі у її магазині виготовила намисто з коралів, яке 17.11.2024 передала ОСОБА_1 , а остання здійснила оплату виконаної роботи.
27.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 з письмовою претензією у якій просила повернути їй грошові кошти, сплачені за неякісний товар у розмірі 2 300 грн. Зазначена претензія була отримана ФОП ОСОБА_2 28.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1 а. с. 20-21).
Відповідно до висновку за результатами експертизи гемологічних об`єктів Державного гемологічного центру Міністерства фінансів України № 40303-Д від 19.03.2025 корали штучно забарвлені у намисті є коралами з родини ОСОБА_3 (Бамбуковий корал), тип виробу - намисто, колір - червоний, оранжево-червоний з чорними і білими плямами, корали є облагороджені за кольором (штучно забарвлені) (том 1 а. с. 24).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», вказувала, що їй було реалізовано товар неналежної якості та надано недостовірну інформацію про його властивості.
У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 569/222/21 (провадження № 61-401св22) зазначено, що «саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
Для застосування встановлених законом санкцій за порушення умови договору про якість товару необхідно, довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має недоліки чи фальсифікований, тобто, виявлення цього факту слугує достатньою правовою підставою для покладення на продавця (виробника) відповідальності.»
Суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що правовідносини, які виникли між сторонами, за своєю правовою природою є відносинами, що випливають із договору побутового підряду, а не договору купівлі-продажу.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_2 саме із замовленням на виготовлення прикраси — намиста з коралів, а не з наміром придбати вже готовий товар із наявного асортименту магазину. Відповідач, яка здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом біжутерії та подібних виробів, виготовила для позивача індивідуальний виріб із власних матеріалів та передала його замовнику за плату. Отже, зміст домовленостей сторін відповідає ознакам договору підряду, визначеним статтею 837 ЦК України, а з огляду на те, що робота виконувалась для задоволення особистих потреб фізичної особи, — саме договору побутового підряду у розумінні статті 865 ЦК України.
Той факт, що позивач у позовній заяві посилалася на договір купівлі-продажу, не змінює правової природи спірних правовідносин, оскільки суд при вирішенні спору зобов`язаний надати належну правову кваліфікацію встановленим обставинам справи, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін, а не виключно з правової оцінки, наведеної стороною.
Разом із тим сам по собі факт існування між сторонами договору побутового підряду не є безумовною підставою для задоволення позову про його розірвання та повернення сплачених коштів.
Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживача на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми виникає лише у разі встановлення істотного недоліку товару або фальсифікації товару, що підтверджується належними та допустимими доказами.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалася на те, що намисто було виготовлено не з натуральних коралів у тому вигляді, як вона очікувала, а також на те, що намистини залишали сліди фарби на одязі. Проте матеріали справи не містять належних доказів того, що при укладенні договору сторони погодили саме виготовлення прикраси з нефарбованих, необлагороджених коралів або що відповідач брала на себе зобов`язання використати виключно природний матеріал без будь-якої обробки.
З висновку експертизи Державного гемологічного центру Міністерства фінансів України № 40303-Д від 19.03.2025 вбачається лише те, що у намисті використано бамбуковий корал, який є облагородженим за кольором, тобто штучно забарвленим. Однак сам по собі факт фарбування коралів не свідчить про неналежну якість виробу, його фальсифікацію чи істотний недолік, оскільки облагородження декоративного каміння є допустимою практикою у виготовленні біжутерії та не виключає можливості використання виробу за його цільовим призначенням.
Також відсутні належні докази того, що нестійкість фарбування унеможливлює або робить недопустимим використання намиста за призначенням у розумінні пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач не надала доказів того, що зазначений недолік не може бути усунений, що його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, або що він робить виріб суттєво іншим, ніж передбачено домовленістю сторін.
Крім того, спірний договір між сторонами був укладений в усній формі, письмові умови щодо конкретних характеристик виробу, виду коралів, способу їх обробки, гарантійних зобов`язань чи інших істотних умов сторонами не погоджувалися. Надана сторонами переписка не містить чітких та однозначних домовленостей про використання саме необроблених, нефарбованих коралів.
Матеріали справи також не містять належного підтвердження погодження сторонами конкретної вартості саме виготовлення виробу як результату підрядних робіт у заявленому позивачем розмірі, а не вартості готового виробу як товару. За відсутності письмового договору та розрахункового документа встановлення всіх істотних умов правочину, зокрема щодо точної ціни, ускладнює можливість застосування наслідків розірвання договору у заявленому позивачем обсязі.
За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач не довела наявності саме істотного недоліку виробу у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому правові підстави для розірвання договору побутового підряду, повернення сплачених коштів, а також для стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для розірвання договору побутового підряду та стягнення коштів, оскільки, правильно встановивши правову природу спірних відносин, не врахував відсутність належних доказів погодження сторонами виготовлення намиста саме з нефарбованих коралів, відсутність підтвердження істотного недоліку виробу та недоведеність умов договору щодо його ціни й характеристик.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин апеляційна скарга адвоката Мельник О. М., яка представляє інтереси ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» сплачений ФОП ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 2 529 грн 42 коп підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 10 500 грн витрат на професійну правничу допомогу (том 1 а. с. 104-105).
На підтвердження розміру витрат представником відповідача надано: ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1114373 (том 1 а. с. 106); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР № 0006111 (том 1 а. с. 106 на звороті); Договір № 32/25 про надання правничої допомоги від 07 липня 2025 року (том 1 а. с. 107); Акт № 1 Здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.12.2025 (том 1 а. с. 108).
В поданій до суду першої інстанції заяві, представник позивача заперечувала щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просила відмовити в її задоволенні (том 1 а. с. 121-122).
Враховуючи умови Договору № 32/25 про надання професійної правничої допомоги від 07 липня 2025 року, подані докази, заперечення позивача щодо розміру витрат, а також принципи співмірності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 у розмірі 4 000 грн, понесених відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.
Апеляційну скаргу адвоката Мельник Ольги Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2025 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Сплачений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн 42 коп компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 4000 (чотири тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22.04.2026.

Головуючий суддя      С. І. Мурашко 

Судді          О. Л. Карпенко

О. І. Чельник