ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24715/25
Провадження № 22-ц/820/441/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року (суддя Заворотна О. Л., повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що після розірвання шлюбу батьків залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_3 . На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на її утримання до повноліття. Після досягнення повноліття вона навчається на денній формі навчання у Маріупольському будівельному фаховому коледжі. Стипендію не отримує, не працює, доходів не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Матір є особою з інвалідністю ІІІ групи, несе значні витрати на лікування. ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, має стабільний дохід та спроможний надавати матеріальну допомогу на період її навчання. 
Тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання на час навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 серпня 2025 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_1 23 років. Вирішено питання про судовий збір. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання. 
ОСОБА_1 , не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів, неправильне застосування судом норм матеріального права. Суд не врахував те, що вона не отримує стипендію та інших доходів, не має у власності майна, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд не звернув увагу на те, що її матір є особою з інвалідністю ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні батька похилого віку та сина, який також є особою з інвалідністю. Тому матір не може самостійно нести витрати на навчання. Суд не врахував стан її здоров`я, підтверджений медичними документами. Вважає, що батько є працездатним, діючим військовослужбовцем, має стабільне грошове забезпечення, набув у власність земельну ділянку та житловий будинок, відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно установив, що батьками ОСОБА_1 (до зміни прізвище ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15 травня 2015 року та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 15 лютого 2022 року. 
Після розірвання шлюбу батьків позивачка проживає з матір`ю.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 у справі № 686/2918/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2018 року і до повноліття дітей.
Відповідно до довідки Маріупольського будівельного фахового коледжу № 121ПД-25 від 27 серпня 2025 року ОСОБА_1 є студенткою 4-го курсу Маріупольського будівельного фахового коледжу денної форми навчання, термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. 
Позивачка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.
Батько належним чином не надає такої допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що відповідач має можливість і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається і потребує такої допомоги. Врахувавши потреби позивачки і можливість відповідача розмір аліментів визначив у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1 статті 199 СК України).
Положеннями статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе і своїх повнолітніх дітей).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов?язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Отже, при поданні до суду позову особа має довести наявність вказаних вище фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби у більшій матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. 
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням. 
Відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, отримує стабільне грошове забезпечення, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина.
Суд врахував потреби ОСОБА_1 у зв?язку з навчанням, стан її здоров?я, відсутність власного доходу та можливість матері утримувати повнолітню дочку на період навчання. 
Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів забезпечує виконання ОСОБА_2 законодавчо закріпленого обов`язку з утримання дочки та її право на утримання на період навчання.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта