Суддя Бугера О. В. 

Справа № 644/3916/23 
Провадження № 2/644/1292/26 
23.04.2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Бугери О.В.,
За участю секретаря судового засідання Кандиби О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, - 

У С Т А Н О В И В:
20.06.2023 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2013 року по 23 лютого 2022 року за централізованого опалення та гарячого водопостачання в загальній сумі 87815,63 грн, що складається із заборгованості за надані послуги у розмірі 77690,83 грн, 3 % річних в сумі 1350,63 грн, інфляційних витрат в сумі 8774,17 грн, а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн. Заочним рішенням від 11.12.2023 року позовні вимоги були задоволені.
06.11.2025 року відповідачем  ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.12.2023 року за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Ухвалою від 24.12.2026 року заявувідповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, - задоволено. Скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.12.2023 року у справі № 644/3916/23, провадження №2/644/1366/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Заявник посилався на те, що він та інші відповідачі не приймали участі у справі, позивачем не було додано жодних договорів щодо підтвердження правовідносин між ним та позивачем, не було надано акти звірки щодо нарахування грошових коштів та не витримані строки позовної давності.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені. Про причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили. Заяв про перенесення розгляду справи до суду не подавали.
Представником позивача, Борисенко І.А. 23.01.2026 року, подано додаткові пояснення, просила у разі застосування судом строку позовної давності до позовних вимог, стягнути з відповідачів заборгованість в межах позовної давності за період з 12.03.2017 по 23.02.2023 року в загальній сумі 67946,42 грн., яка складається з заборгованості за послуги у розмірі 57821,62 грн., 3 % річних в сумі 1350,63 грн, інфляційні витрати в сумі 8774,17 грн.
Щодо строку позовної давності представник позивача зазначала, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARSCOV-2»з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на території України встановлено карантин.
Постановами КМУ від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 року №1236 (із змінами та заповненнями) встановлений Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 карантин подовжений на всій території України з 22 травня 2020 року до 31 грудня 2022 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби» від 30.03.2020 року № 540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії цього карантину».
Законом України від 15.03.2022року №2120 -1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: « У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-1Х від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи
Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин з 31 грудня 2022 року, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року не входить у строки позовної давності.
Зазначила, що у разі застосування судом строку позовної давності заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року складатиме 57821,62 грн., 3 % річних в сумі 1350,63 грн, інфляційні витрати в сумі 8774,17 грн.
Відповідачем у справі ОСОБА_1 було долучено до справи платіжні інструкції про часткову сплату заборгованості на загальну суму 17754,01 грн.
24.03.2026 року представником позивача, Борисенко І.А. подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 27996,29 грн. Інші позовні вимоги залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості.
Позивач вказував, що відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 р. № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» (зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2001 р. № 946), КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова
Як виконавець послуг КП «Харківські теплові мережі» відповідно до Закону України «про житлово-комунальні послуги» має право на стягнення вартості наданих споживачам послуг.
В судове засідання представник позивача, Борисенко І.А. не з`явилась, подала суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
За даними Реєстру територіальної громади м. Харкова відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (діяв до 01.05.2019 року) що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII).
Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання віднесені до комунальних.
Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконали, у повному обсязі оплату не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.
Окрім того, суд зазначає що у Цивільному кодексі визначено два види строків позовної давності: загальний і спеціальний (ст.ст. 257, 258 ЦК).
Згідно із законом від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону №540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.
Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
В останнє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023р.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. 
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Отже, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 27996,29 гривень.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму «інфляційних втрат» як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З відомості нарахування інфляційних витрат та 3 % річних за останні три роки за період з 01.06.2020 року по 28.02.2022 року вбачається, що інфляційні витрати склали 8774,17 гривень, 3% річних за аналогічний період 1350,63 гривень, тобто всього 10124,80 гривень. Розрахунок наданий з урахуванням прострочки сплати суми заборгованості за останні три роки, будь-яких заперечень з приводу наведеного розрахунку відповідачами не надавалось, оплата заборгованості проводилась, але не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, суд враховує, що при первісному розгляді справи було стягнуто з відповідачів суму судового збору, та в процесі виконання сума стягнутого судового збору за судовим рішенням з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в їх частці була утримана. Тому, суд вважає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України частка судового збору від загальної суми сплаченого при подачі позову від 2684,00 гривні, в сумі 894,67 гривень, підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 267, 526, 530, 541, 543, 625 ЦК України, ст.ст. 64, 68 ЖК України, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , солідарно, на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», що розташовано за адресою: 61037, м.Харків, вулиця Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 , ВАТ «Держаний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823, код ЄДРПОУ 31557119, заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у сумі 27996,29 гривень, інфляційні витрати у сумі 8774,17 гривні, 3% річних у сумі 1350,63 гривень, а всього 38121 (тридцять вісім тисяч сто двадцять одна) гривня 09 копійок.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2013 року по 11.03.2017 року, - залишити без задоволення, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», що розташовано за адресою: 61037, м.Харків, вулиця Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 , ВАТ «Держаний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823, код ЄДРПОУ 31557119, понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 67 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя         О.В. Бугера