Справа № 309/1965/25
Провадження № 2/309/649/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області 
у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В. 
за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
В С Т А Н О В И В:
6 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за: Кредитним договором №8103350 в розмірі 59997грн.60коп., з яких: 22374грн.00коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300грн.00коп. сума заборгованості за неустойкою; 31323грн.60коп. заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати в сумі: 12422грн.40коп..
На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 3 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8103350.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Всупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки позивача.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи поводити без участі позивача та представника позивача /а.с.11/.
Ніяких інших заяв або клопотань від позивача до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.76-77/, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.
Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність представника позивача та відповідача, без фіксування судового процесу.
Відповідач у встановлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 3 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №8103350 /а.с.26-37/.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 22374грн.00коп. підтверджено договором про споживчий кредит №8103350 від 3 вересня 2024 року, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, довідкою про перерахування суми кредиту через систему платежів LiqPay по платежу №2512230699 від 03.09.2024р., на суму 22374грн.00коп. /а.с. 42/, відомістю про щоденні нарахування та погашення, згідно з якою за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 59997грн.60коп., та яка складається з: 22374грн.00коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300грн.00коп. сума заборгованості за неустойкою; 31323грн.60коп. заборгованість за комісією /а.с.25/.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених Договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «Мілоан».
У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресова пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закон; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі №732/670/19.
Згідно абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України: договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст.526 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.629 ЦК України: договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст.625 ЦК України: передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до 1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Таким чином, ТОВ «Мілоан» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 кредитного договору №8103350 від 3 вересня 2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 22374грн.00коп.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст.638 ЦК України).
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір про споживчий кредит №8103350 від 3 вересня 2024 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст.599 ЦК України: передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.625 ЦК України: встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України: встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.639 ЦК України: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України.
Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Мілоан» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. а зазначена сума за вказаним договором підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Мілоан» у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422грн.40коп..
На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.512, 514, 526, 530, 610-612, 626, 628-629, 633-634, 638, 641-642, 651, 1048-1050, 1054-1055, 1082, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» /місце знаходження: 04107, м.Київ, вулиця Багговутівська, №17-21; ЄДРПОУ: 40484607/ до ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 / про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість за Договором №8103350 від 03.09.2024 в розмірі 59997грн.60коп., яка скаладється з:
-заборгованості по кредиту -22374грн.00коп.;
-заборгованості по комісії за обслуговування кредиту -31323грн.60.;
-заборгованості за неустойкою – 6300грн.00коп..
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422грн.40коп..
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 10 грудня 2025 року.
Повне судове рішення складено 15 грудня 2025 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Хустського 
районного суду:  О.В.Лук`янова