Справа № 204/13715/25
Провадження № 1-кп/204/648/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року       м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого (ВКЗ) – ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025042140001394, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні нікого не маючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого навідника 2 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем на посаді старшого навідника 2 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_4 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 18 години 35 хвилин 01.12.2025 будучи невдоволеним сімейними відносинами між цивільною дружиною та її колишнім співмешканцем прийшов до подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає колишній співмешканець його цивільної дружини та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, які грубо порушують громадський порядок із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення врегульованих законом комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок, дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, і бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства і прийнятних в ньому правил поведінки і моральності; знаходячись в громадському місці: на вулиці, біля багатоквартирного будинку, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи малозначний привід для здійснення хуліганських дій, усвідомлюючи, що його дії можуть спричинити шкоду стороннім особам, ОСОБА_4 маючи при собі заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку привів в дію та підірвав у дворі жилого будинку АДРЕСА_2 , чим ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок та спокій громадян, які сприйняли звук вибуху, як реальну загрозу їх життю та здоров`ю.
В результаті вищевказаних дій від вибухової хвилі у потерпілої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , пошкоджено її майно.
Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем в посаді старшого навідника 2 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 01.12.2025 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІ від 17 червня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21 серпня 1998 року, придбав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку почав носити без передбаченого законом дозволу.
Так, ОСОБА_4 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 18 години 35 хвилин 01.12.2025 під час вчинення хуліганських дій мав при собі заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку підірвав з метою грубого порушення громадського порядку та спокою громадян.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та показав про скоєння їх за обставин, встановлених судом. Повідомив, що вони з дівчиною ОСОБА_6 жили разом, вона розповіла йому, що її колишній співмешканець її бив. Він з колишнім співмешканцем цивільної дружини не знайомий та ніколи раніше його не бачив. Зазначив, що гранату він забрав у російського військового на фронті, носив з собою, потім прийшов до подвір`я будинку колишнього співмешканця його цивільної дружини, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , висмикнув чеку з гранати та кинув її, після чого вона вибухнула. Розумів, що там можуть бути інші люди. Під час досудового розслідування з боку правоохоронних органів на нього жодного тиску не чинилось. Просив суворо не карати. 
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подала, надала заяву, в якій просила проводити розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 без її участі та призначити йому покарання на розсуд суду. 
За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.
Суд також вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у носінні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому суд ураховує суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно зі ст.12 КК України, є тяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.75 КК України, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючої обставини, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, та враховуючи вищевикладене приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обов`язки. Це покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» № СЕ-19/104-25/47750-ВТХ від 12.12.2025 у розмірі 2674,20 гривень; судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» № СЕ-19/104-25/48273-Д від 11.12.2025 у розмірі 1337,10 гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.296 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити  ОСОБА_4 , покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України  ОСОБА_4  звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» № СЕ/19/104-25/47750-ВТХ від 12.12.2025 у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» №СЕ-19/104-25/48273-Д від 11.12.2025 у розмірі 1337 (одна тисяча триста тридцять сім) грн. 10 коп.

Речові докази: 
- магнітний збір з вирви вилучений до спец. пакету № PSP 2127044, запал УЗРГМ та металеве кільце поміщені до паперового конверту, недопалок цигарки поміщений до паперового конверту, ґрунт з воронки вилучений до спец. пакету № PSP 1341660, 1 слід. папілярного візерунка з поверхні спускового важелю, який відкопійований на 1 липку стрічку, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити;
- паперовий конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R диск, з відеозаписом від 01.12.2025 з камери відеоспостереження яка знаходиться на фасаді будинку, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Карла Роде, буд. 105 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- паперовий конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R диск, з відеозаписом від 01.12.2025 з камери відеоспостереження магазину «Три сходинки», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Орловська, буд. 48 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- картку темно-синього кольору та чорні спортивні штани які поміщено до спец. пакету № QYH 0150904, та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області – повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;
- патрони калібру 5,45 мм у кількості 29 шт., які поміщено до спец пакету № BIC 2217442, та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити;

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1