Справа № 462/1310/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді Постигач О. Б.
за участю секретаря судового засідання Глушко С. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
встановив:

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений Залізничним районним судом м. Львова від 03.10.2024 року по справі № 462/7640/24, а саме з способу стягнення аліментів у частці від доходів у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року на спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій формі в розмірі 15 000,00 грн., по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.03.2024 року у справі № 462/967/24, яке постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2024 року залишено без змін. Зазначає, що відспільного подружнього життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказує, що 03.10.2024 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №?7640/24 видано судовий наказ, яким з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягнуто аліменти на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утримання трьох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року.Даний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 04 листопада 2024 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 75613617 з примусового виконання вищевказаного судового наказу. Позивачка у поданій позовній заяві зазначила, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. При цьому, відповідач належним чином не виконує свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів. З огляду на наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.
11.03.2026 року представниця позивачки ОСОБА_1 – адвокат Севера Н. В. через систему «Електронний суд» скерувала заяву про розгляд указаної справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
26.02.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Крамара Ю. М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про визнання позовних вимог, у якій останній щодо задоволення позовних вимог не заперечив, просив проводити розгляд даної справи за їх відсутності.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання, призначене на 25.03.2026 року сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
25.03.2026 року представниця позивачки ОСОБА_1 – адвокат Севера Н. В. через систему «Електронний суд» подала до заяву про розгляд указаної справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
Враховуючи неявку сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із 28.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиії зроблено актовий запис № 2013, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с. 5/.
Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 2058), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (актовий запис № 2924) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (актовий запис № 3625) /а.с. 21-23/.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.03.2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2024 року, у справі № 462/967/24 шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 6-9/.
Також судом встановлено, що 03.10.2024 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №?7640/24 видано судовий наказ, яким з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягнуто аліменти на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утримання трьох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року /а.с. 10-11/.
Позивачка разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданими суду Витягами з реєстру територіальної громади № 2024/000911749, № 2024/000911747, № 2024/000911748 від 27.01.2024 року /а.с. 24-26/.
Зареєстроване місце проживання позивачки за указаною адресою також встановлено судом із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.02.2026 року № 2363872 /а.с. 46/.
Згідно довідки від 03.02.2026 року № 01-17/48, виданої директором ліцею № 51 ім. І. Франка Львівської міської ради Синявською І., ОСОБА_3 учениця 4-А класу, ОСОБА_5 учень 2-А класу, ОСОБА_3 учениця 8-Б класу навчаються у ліцеї № 51 ім. І. Франка ЛМР /а.с. 29/.
Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 12.02.2026 року, виданого головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Г. Я. у межах виконавчого провадження №?75613617 сукупний розмір заборгованості боржника станом на 01.02.2026 року становить 61 587,20 грн. (переплата) /а.с. 30/.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 744241 від 04.12.2008 року та копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 963356 від 04.12.2008 року /а.с. 27, 28/.
Крім цього, судом досліджено надану суду копію щорічної декларації відповідача ОСОБА_2 за 2024-й рік з Єдиного державного реєстру декларацій /а.с. 31-41/.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються відповідачем та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. 
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Позивачка звертаючись до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, раніше визначеного судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2024 року обґрунтовує заявлені позовні вимоги значним зростанням цін, потреб дітей, які дорослішають, та збільшення прожиткового мінімуму з часу визначення судом розміру аліментів.
У відповідності до вимог до ч. 1 ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
В свою чергу, змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить – 3 512,00 гривень.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17, від 14.12.2022 року по справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 року по справі № 682/2454/22.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Оскільки згідно з вимогами чинного законодавством спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому у позивача є право звернення до суду з вимогою про зміну такого способу стягнення аліментів.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.
Враховуючи вищенаведене, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дитини, керуючись принципом розумності, справедливості та рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини суд дійшов висновку про можливість зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6  шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 15 000,00 грн., по 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Водночас суд також роз`яснює, що згідно змісту ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
При цьому, відповідно до роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.
Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дітьми повноліття, при цьому у зв`язку із зміною розміру аліментів з дня набрання цим рішенням законної сили стягнення з відповідача аліментів за виконавчим документом Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2024 року у справі № 462/7640/24 припиняється.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації – 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-82, 89, 141, 206, 247, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, керуючись ст. ст. 141, 180-183, 192 СК України, суд, 

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити. 
Змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утримання трьох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлений виконавчим документом Залізничного районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року у справі № 462/7640/24 із частки від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/2 заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття на стягнення аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.
Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з дня набрання даним рішенням суду законної сили і проводити щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів припинити з дня набрання даним рішенням суду законної сили стягнення за виконавчим документом Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2024 року у справі № 462/7640/24 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя:         Постигач О.Б.