ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/22125/25
провадження № 3/753/66/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Монін І.В. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
У С Т А Н О В И В:
До Дарницького районного суду м. Києва 15 жовтня 2025 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472687 від 03.10.2025, встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2025 о 22-29 год. за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 2, керував транспортним засобом BMW 3281 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу драгер або у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмові пояснення, відповідно до яких, 03.10.2025 разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 вечеряв у ресторані, за час перебування в закладі жодних алкогольних напоїв не вживав, після чого разом поїхали з закладу у напрямку вул. Ревуцького, 9, під час руху ОСОБА_1 помітив відсутність свого мобільного телефону та почав дзвонити на нього, але слухавку підняв невідомий чоловік та повідомив, що зайшов телефон у ресторані та що ОСОБА_1 може його забрати. Він розвернув свій транспортний засіб, порушуючи ПДР. У закладі чоловік сказав, що поверне телефон, якщо ОСОБА_1 вип`є за його здоров`я, останній знаючи що ОСОБА_2 має водійське посвідчення випив, знаючи, що не планує сідати за кермо. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вийшли із закладу, то до них підійшла поліцейська та повідомила про те, що ОСОБА_1 порушив правила ПДР України коли перетнув суцільну роздільну лінію при розвороті з чим ОСОБА_1 не сперечався. ОСОБА_1 свою вину у керуванні транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заперечував, оскільки поліцейськими не було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Щербина Л.А. у судовому засіданні наполягала на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:
Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінив докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю, встановив наступне.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
За нормою ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472687 від 03.10.2025, встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2025 о 22-29 год. за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 2, керував транспортним засобом BMW 3281 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу драгер або у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Під час події адміністративного правопорушення проводилась відео зйомка на бодікамеру. Відтак, з урахуванням викладеного, суддя приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій;
- відеозаписом з нагрудних бодікамер поліцейських № 473863, № 476826 яке долучено до протоколу про адміністративне правопорушення та було дослідженно суддею, на якому зафіксовано під час відеофіксації обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Оцінюючи наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис, суд дійшов висновку, що ним підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому судом встановлено, що відповідно до дослідженого відеозапису з нагрудної бодікамери, у працівників поліції були обґрунтовані припущення вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та саме він керував транспортним засобом.
Зокрема, відеозапис починається з того, що поліцейська підходить до ОСОБА_1 , який стоїть біля авто BMW, в авто горять фари, на пасажирському сидінні сидить жінка. Далі поліцейська повідомляє ОСОБА_1 , що той порушив ПДР - проїзд на червоне світло та подвійну суцільну. При цьому ОСОБА_1 не оскаржує факт порушення ПДР та факт керування транспортним засобом.
Далі, на відеозаписі о 22 год. 27 хвилин 55 секунд поліцейська запитує ОСОБА_1 : «Ви нічого сьогодні не вживали?» і просить дихнути в її сторону. На що ОСОБА_1 відповідає, що зараз пив каву, а вдень вживав вино.
О 22 год. 28 хвилин 12 секунд поліцейська запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд за допомого приладу Драгер. На що відповіді від останнього не надійшло.
Далі о 22 год. 28 хвилин 40 секунд поліцейська повторно запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд за допомого приладу Драгер або у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився, та попросив вимкнути бодікамеру, щоб «поговорити».
О 22 год. 29 хвилин 35 секунд поліцейська повторно роз`яснила ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР щодо обов`язку пройти огляд на вимогу працівника поліції.
О 22 год. 29 хвилин 55 секунд ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що трохи випив вина, та пропонує «вирішити питання іншим чином».
Далі, о 22 год. 30 хвилин 25 секунд та о 22 год. 32 хвилин 40 секунд поліцейська вкотре запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд за допомого приладу Драгер або у лікаря нарколога.
Суд вважає, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі.
Оцінюючи наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис, суд дійшов висновку, що ним підтверджується факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі у передбаченому законом порядку. Така відмова, полягала у свідомому ігноруванні запитань та пропозицій поліцейського пройти огляд.
Отже, із поведінки  ОСОБА_1 , вбачається його принципове небажання проходити огляд на стан сп`яніння, який реагує пасивною відмовою.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
При призначенні покарання ОСОБА_1 суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого ним правопорушення, не усвідомлення суспільної небезпечності, не усвідомленням того, що володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, суд вбачає підстави для застосування адміністративного стягнення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КпАП України з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості правопорушника, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 23 КУпАП, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 283, 284, 247 КУпАП України, суд, -
постановив:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави, судовий збір, в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять гривень) грн. 60 (шістдесят) коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: І.В.МОНІН