Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/2426/25
Провадження № 2/935/239/26
РІШЕННЯ
Іменем України
17 квітня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Рибнікова М.М., з участю секретаря судового засідання Сьомак Л. І., позивача ОСОБА_1 , розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем без реєстрації шлюбу та зміни черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю з громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року по день його смерті. А також просить визнати за не нею, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у першій черзі за законом разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.11.2023. З ОСОБА_4 вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство з 2013 року, офіційно шлюб не зареєстрували. У продовж спільного проживання відносини носили сімейний характер, оскільки мали спільні права та обов`язки, спільний сімейний бюджет, спільно доглядали та лікували хворого сина ОСОБА_4 – ОСОБА_2 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою, проте отримала відмову, оскільки не подала копію рішення суду, що набрала законної сили, про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки іншим способом отримати спадщину після смерті свого цивільного чоловіка неможливо, вона змушена звернутись до суду з даною заявою.
У судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю, повідомила, що проживала із ОСОБА_4 10 років, вони вели спільне господарство, лікували та доглядали його хворого сина ОСОБА_6 , проживали однією сім`єю у будинку чоловіка . На даний час ОСОБА_2 перебуває на її утриманні. Просить задовольнити позовні вимоги.
Законний представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі на підставі наданих позивачем документів, при вирішення позовних вимог поклався на розсуд суду.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серією НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне померлому майно. Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, як рідний син померлого ОСОБА_4 . 
Як убачається з листа приватного нотаріуса Мошковського О. С. від 01.05.2025 № 228/02-14, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якій діє від імені недієздатного сина спадкодавця, ОСОБА_2 , звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у встановлений законодавством строк, заведено спадкову справу . Однак, у зв`язку з тим, що позивач не подала до нотаріуса документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю більше п`яти років із спадкодавцем, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, нотаріус повідомив про необхідність позивачу звернутись до суду для встановлення вищезазначеного факту, а також одержання у судовому порядку права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, ОСОБА_2 .
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до змісту ст.315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У п. 21 вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Верховний Суд у своїй постанові від 24.09.2020 р. у справі № 644/5818/18 зазначив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Так на підтвердження обставин щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , суду було надано акт депутата Коростишівської міської ради Дідківського Ю. №186 від 16.01.2024, згідно з яким ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 . За цією ж адресою ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вела з ним спільне господарство з 2013 року. 
Протягом періоду спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно вели господарство, здійснювали спільні витрати, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, мали усталені взаємні права та обов`язки.
Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків, які були допитані у судовому засіданні.
Зокрема, свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що із померлим ОСОБА_4 був знайомий більше, як 30 років. З 2013 року ОСОБА_4 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 в його будинку за адресою: АДРЕСА_2 . З ними також проживав син ОСОБА_4 . Руслан. За життя ОСОБА_4 вони спільно святкували дні народження. На даний час за цією адресою проживає позивач із сином ОСОБА_4 – ОСОБА_2 . 
Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Померлого ОСОБА_4 знала з 1996 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю з 2010 року у будинку померлого, вели спільне господарство. Свідок часто зустрічалась з ними також на спільних святкуваннях днів народження та різних святах. Зараз у цьому будинку проживає позивач та син покійного. 
Вищенаведені показання свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, тому суд бере до уваги такі показання як достовірні.
У відповідності до ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтею 74 Сімейного Кодексу України визначено, що, якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати, з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Тобто, вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні наступні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі №750/12880/19, провадження № 61-8759св20.
Наявність спільних витрат та бюджету, спільного побуту, усталених взаємних прав та обов`язків між позивачем і спадкодавцем ОСОБА_4 , догляд за недієздатним сином спадкодавця ОСОБА_2 , спільне проживання їх за однією адресою, достовірно встановлено під час судового розгляду за письмовими доказами, у тому числі і спільними фотографіями з сімейних свят та відпочинку, наданими позивачем, а також показаннями свідків, які під присягою показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільне господарство з 2013 року. 
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 з 2013 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більш ніж п`ять років до його смерті.
Згідно із статтею 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. 
Згідно ст.ст.1216, 1217, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно інформації, наданої нотаріусом, після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 , якій діє в інтересах недієздатного сина спадкодавця ОСОБА_2 та якій є спадкоємцем першої черги, та ОСОБА_1 заведено спадкову справу , тобто за життя спадкодавець ОСОБА_4 належним йому майно не розпорядився та заповіту не залишив.
У відповідності до ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.
Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.
Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.
За встановлених обставин вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у черговості на одержання права на спадкування позивача з четвертої на першу чергу.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення на 17.04.2026 о 09 год 30 хв.
Керуючись ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією без реєстрації шлюбу та зміни черговості спадкування задовольнити .
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю з громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2013 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємцем четвертої черги за законом право на спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у першій черзі за законом разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Житомирського апеляційного суду.
Повне рішення складено: 15 квітня 2026 року.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ,
від імені, якого діє
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 

Суддя М. М. Рибнікова