Справа 556/2363/25  
Номер провадження 2/556/480/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    
10.03.2026 року. 
селище Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі :
головуючої судді Іванків О.В. 
при секретарі Кньовець Н.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рафалівської селищної ради Вараського району про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія НСО №883631 від 19.10.2023 року. Згідно вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом даний будинок позивач успадкував після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний будинок був виділений в натурі відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.04.2014 року та є частиною спареного будинку. Інша частина, а на разі житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав №5005352060099 від 29.07.2025 року.
В 2014 році ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до росії. З того часу за її будинком доглядає позивач. Оскільки даний житловий будинок є спареним, знаходяться під одним дахом, будинок 1960 року побудови, то догляду вони часто потребують разом. Крім того, спільним є подвір`я та город, що підтверджується схемою розташування будівель і споруд в технічному паспорті № НОМЕР_1 .
В 2018 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .
Позивачу невідомо чи є особи, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 . Адже, з початком повномасштабного вторгнення росії будь- яке спілкування з її родиною відсутнє.
На разі, позивач замінив дах у обох будинках, постійно підфарбовує будинок ззовні, ремонтує огорожу тощо. В даний час підтвердити право власності інакше, ніж в судовому порядку, позивач не може. Також просив розглянути справу без його участі.
Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 04.08.2025 року.
06.11.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 07.01.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник відповідача – Совгуть В.С. - надіслав суду письмову заяву, в якій клопотав про розгляд справи без участі представника селищної ради, за наявними матеріалами у справі.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
В судовому засіданні письмовими доказами достовірно доведено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія НСО №883631 від 19.10.2023 року та витягом з Державного реєстру речових прав №351079117 від 19.10.2023 року.
Згідно вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом даний будинок позивач успадкував після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .
Даний будинок був виділений в натурі відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.04.2014 року та є частиною спареного будинку. Інша частина, а на разі житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав №5005352060099 від 29.07.2025 року.
В 2014 році ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до росії. З того часу за її будинком доглядає позивач. Оскільки даний житловий будинок є спареним, знаходяться під одним дахом, будинок 1960 року побудови, то догляду вони часто потребують разом. Крім того, спільним є подвір`я та город, що підтверджується схемою розташування будівель і споруд в технічному паспорті № НОМЕР_1 . Позивач замінив дах у обох будинках, постійно підфарбовує будинок ззовні, ремонтує огорожу тощо.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .
Свідок ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях зазначила, що ОСОБА_3 з 2014 року не бачила, в телефонному режимі не спілкувалася. Підтвердила, що ОСОБА_1 постійно доглядає за будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та слідкує за належним їх станом. Аналогічні письмові пояснення надала і свідок ОСОБА_5 ..
Частинами 1, 4 ст.344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності таких умов: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). 
По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. 
По-четверте, необхідною умовою є відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.
При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Позивачем доведено наявність всіх вказаних умов, що є підставою для задоволення позову.
При цьому суд констатує, що ОСОБА_1 ставиться до житлового будинку, як до свого власного – безперешкодно володіє ним, утримує, здійснює капітальний та поточний ремонт будівлі. Ці обставини підтверджуються, оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами.
Також підтверджено і безтитульність володіння ОСОБА_1  1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
У відповідності до ст.1 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” №2482-ХП від 19.06.1992 року, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як вбачається зі ст..ст.5,8 цього ж Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках), при цьому квартира (будинок) передається у спільну часткову чи в спільну сумісну власність. 
З урахуванням сукупності вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач, який добросовісно заволодів нерухомим майном – частиною житлового будинку АДРЕСА_1 – і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном протягом 11 років, набув права власності на це майно, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню.
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставлять.
Враховуючи викладене, керуючись ст.344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. якщо
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуюча: 

Сторони: 

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Відповідач – Рафалівська селищна рада Рівненської області, юридична адреса: с-ще Рафалівка, вул. 1 Травня, 12, Вараський район Рівненська область, код ЄДРПОУ 04388127.