Справа № 545/2668/25 
Провадження № 2/545/782/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Стрюк Л.І.,
з участю секретаря - Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг , -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 у період з червня 2023 року по травень 2025 року включно було спожито природний газ, постачальником якого є позивач, за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 39065,37 грн, вартість якого просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
У відзиві відповідач зазначила, що у 2014 році будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був відчужений на підставі договору про купівлю-продаж, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вона не була власником домоволодіння в період, за який існує заборгованість по оплаті комунальних послуг. Також у 2015 році вона змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». 

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що позивач - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у період з червня 2023 року по травень 2025 року надавав послуги з постачання природного газу за адресою АДРЕСА_1 , за якою рахується спожитий природний газ на суму 39065,37 грн, вартість якого не оплачено (а.с.10).
Відповідно до актуальної інформації про нерухомість з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності по 1/3 та 2/3 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстр №120, виданий 29.01.2016 Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області (а.с. 54).

Будь-яких доказів на підтвердження існування договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу постачання природного газу суду не надано. Посилання у позовній заяві на заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу носить загальний характер та не підтверджується відповідними доказами.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Верховний Суд зауважив, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки не була власником майна нерухомого майна у період виникнення спірної заборгованості, а відтак в задоволенні позовних вимогах слід відмовити з вищенаведених підстав.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258-260 ЦПК України, 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Л.  І.  Стрюк