Справа № 127/35681/25 
Провадження № 3/127/7442/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.11.2025 року серії ЕПР1 № 507475: «08.11.2025 о 22:27 год у м. Вінниця, вулиця 600-річчя, 74, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки відмовився, розуміючи відповідальність у повному обсязі. Велась безперервна фіксація на портативні відеореєстратори 473373, 472971, чим порушив п.2.5 ПДР».
У судове засідання  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату судового засідання, шляхом надіслання SMS-повістки, не з`явився.
Однак, до суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та про розгляд справи у його відсутність. 
У постанові від 28.10.2021 (справа № 11-250сап21) Верховний Суд (далі – ВС) зауважив, що частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) визначено, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП, не є обов`язковою.
У зв`язку з цим суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі мотивоване тим, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на те, що обставини зазначені у протоколі не відповідають дійсності, а матеріали справи не містять жодних належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 пояснює, що вину не визнає та не визнавав при спілкуванні з поліцейськими, посилаючись, при цьому, на позицію ВС у постанові від 15.05.2019 у справі №537/2088/17. Вказує на недопустимість доказів, зокрема протколу про адміністративне правопорушення, в який поліцейськими внесено недостовірні відомості, та рапорту працівника поліції, який, відповідно до правової позиції ВС у постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16 не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Також, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що перелік ознак сп`яніння наведених у протоколі про адміністративне правопорушення відрізняється від тих, що зазначені у рапорті працівника поліції. Із відеофайлів вбачається відсутність ознак сп`яніння.
Крім того, за твердженням ОСОБА_1 , поліцейськими грубо порушено процедуру огляду на стан алкогольного спп`яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписами. Отже порушення процедури огляду, зазначення неіснуючих ознак алкогольного сп`яніння в протоколі, незабезпечення проходження огляду в медичному закладі, є підставою для визнання таких доказів недопустимими, що тягне за собою визнання недопустимими всіх інших доказів у цій адміністративній справі.
У своєму клопотанні ОСОБА_1 також посилається на практику Вінницького апеляційного суду, викладену Постанови Вінницького апеляційного суду від 08.07.2025 у справі № 137/355/25, яким закрито провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП в аналогічній ситуації, коли працівниками поліції на порушення передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, після відмови водія пройти огляд на місці зупинки ТЗ поліцейський не роз`яснив особі права пройти такий огляд в медичному закладі і не доставив водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші письмові докази у справі, дослідивши відеозапис фіксації на портативні відео реєстратори, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом "v)" частини першої статті 1 ("Визначення") Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року (ратифікована Україною 25.04.1974 року), термін "водій" ("погонич") означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.д. (включаючи велосипеди) або веде по дорогах худобу, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин. Відтак, водієм є будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від наявності в неї посвідчення водія, і на неї поширюються вимоги пунктів 2.5 та 2.9 Правил дорожнього руху України.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Тобто відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння, який проводиться не відповідно, а всупереч встановленого порядку, не утворює в діянні особи складу означеного правопорушення. Оскільки закон вимагає від поліцейського направити особу до проходження огляду на стан сп`яніння саме відповідно до встановленого порядку, а не свавільно.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Як видно, частина 3 статті 266 КУпАП та пункт 6 Порядку, затвердженого Постановою КМ України від 17.12. 2008 р. № 1103, встановлюють імперативне правило, згідно з яким, у випадку незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`янінняполіцейським з використанням спеціальних технічних засобів (на місці зупинки транспортного засобу) або з результатами такого огляду, такий водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Із системного аналізу наведених вище положень слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння відбувається в два етапи.
Спочатку огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомого спеціальних технічних засобів.
У разі відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу водій направляється поліцейським до закладу охорони здоров`я для проведення огляду.
І лише після відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський на законних підставах має право скласти протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням ознак сп`яніння і дій водія щодо ухилення від огляду.
Дотримання положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, є обов`язком поліцейського (ст. 18 Закону України «Про національну поліцію»).
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 507475 від 08 листопада 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки.
В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, щоб водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
В рапорті працівника поліції від 08.11.2025 зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в категоричній формі. Поряд з цим в рапорті, як і в протоколі, також не зазначено, щоб водієві працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і що водій відмовився від такого огляду.
При цьому рапорт працівника поліції суд оцінює виключно як службовий документ, який містить інформацію про вчиненні поліцейськими дії та мотиви, якими керувались поліцейські, встановлюючи осіб, причетних до вчинення адміністративних правопорушень. Рапорт працівника поліції не є самостійним джерелом доказів винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З дослідженого судом відеозапису з портативного відеореєстратора (нагрудної камери) поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 поліцейськими не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, зокрема на відеофайлі 472971 о 22:45:40 чітко простежується, що такої пропозиції не було. Поліцейський прямо зазначає, що ним буде складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП по причині відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу.
Як вбачається з відеозаписів, за весь час спілкування, після з`ясування відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки із застосуванням поліцейським спеціального технічного засобу (газоаналізатора), поліцейськими жодного разу не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Тобто ОСОБА_1 працівниками поліції не було доведено передбаченого ч. 3 ст. 266 КУпАП та пункт 6 Порядку, затвердженого Постановою КМ України від 17.12. 2008 р. № 1103, встановленого порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, за відсутності направлення поліцейським водія, який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу (на місці зупинки транспортного засобу), для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є прямим порушенням передбаченого ч. 3 ст. 266 КУпАП та пункт 6 Порядку, затвердженого Постановою КМ України від 17.12. 2008 р. № 1103, встановленого порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова водія від проходження за таким, не встановленим законом порядком (з порушенням встановленого законом порядку) огляду на стан сп`яніння – за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП України не утворює складу адміністративного правопорушення.
А тому дії ОСОБА_1 не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Наявне в матеріалах справи письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ВОКПЛ ім. акад.. О.І.Ющенка ВОР» від 08.11.2025 року о 23 год. 00 хв., саме по собі не свідчить про те, що ОСОБА_1 (у зв`язку з його незгодою на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу) було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки: 
- по-перше, направлення - це документ, на підставі якого працівники медичного закладу проводять огляд особи; 
- по-друге, означене направлення виписане поліцейським, як в ньому зазначено, 08.11.2025 о 23 год. 00 хв., тобто за відсутності водія, вже після того, як поліцейськими було розпочато складення протоколу про адміністративне правопорушення та після залишення водієм ОСОБА_1 місця зупинки транспортного засобу.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських, поліцейським о 22 год. 45 хв. було повідомлено ОСОБА_1 , що поліцейським щодо нього складається протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у відповідь на що ОСОБА_1 о 22 год. 46 хв. залишив місце зупинки транспортного засобу і пішов в невідомому напрямку, відмовившись підписати та отримати протокол про адміністративне правопорушення. В 22 год 47 хв. поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 відмовився отримати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. А тому, складення поліцейським після цього, о 23 год. 00 хв. письмового направлення вже правового значення не мало.
Окрім того, як вбачається з дослідженого судом відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських, працівники поліції з`ясовували один в одного, за відсутності водія, о 22 год. 49 хв. ознаки алкогольного сп`яніння водія, які слід вписати у направлення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: