Справа № 341/1634/25 
Провадження № 33/4808/288/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції ОСТРОВСЬКА Н. І. 
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Галицького районного суду від 04.03.2026.
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддав штрафу 17 000 грн, позбавив права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
1.2. 19.09.2025 о 15:25 год між населеними пунктами с. Користовичі та с. Бовшів, ОСОБА_1 керував автомобілем KIA Sorento (д.н.з. НОМЕР_1 ) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку лікарем закладу охорони здоров`я КНП «Галицька лікарня». За висновком лікаря № 24 від 19.09.2025 ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (2.11 % проміле).
2. Доводи апеляційної скарги.
Апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови. Оскаржену постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В причинах пропуску строку вказує, що не зміг взяти участь у розгляді справи через перебування на лікуванні, а копію постанови отримав після спливу строку на апеляційне оскарження, що підтверджується супровідним листом суду. Оскаржену постанову апелянт отримав тільки 25.03.2026, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно.
3. Апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.
3.1. Правова визначеність лежить в основі верховенства права як засади судочинства (ст. 129 Конституції) і вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи.
Через призму цих правоположень і належить вирішувати питання поновлення строку на апеляційне оскарження у справі.
3.2. У справах про адміністративне правопорушення судове рішення може бути оскаржене протягом 10 днів із дня його винесення (ч. 2 ст. 294 КУпАП).
Оскаржене рішення проголошене 04.03.2026, строк на його оскарження сплив 14.03.2026, а оскільки це вихідний день, то строк на апеляційне оскарження тривав до 16.03.2026 включно.
Апеляційна скарга подана 30.03.2026 – пропуск строку 14 днів.
3.3. Причини пропуску строку повинні бути вагомими та непереборними.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Апелянт вказує, що оскаржену постанову отримав 25.03.2026, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно.
Ці доводи не можуть бути прийняті з огляду на таке.
Перше. Судові засідання призначались неодноразово – 27.10.2025, 27.11.2025, 22.12.2025, 04.02.2026. Крім того, в матеріалах справи є документи (розписка, клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, письмові пояснення), які підтверджують, що апелянт знав, що справа відносно нього розглядається в суді.
Апелянт зобов`язаний був через розумний проміжок часу цікавитись провадженням.
Друге. Доводи Апелянта про те, що він не був присутній під час винесення постанови, є необґрунтованими. Згідно постанови суду 04.03.2026 Апелянт був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції, надавав пояснення, а отже знав, що відносно нього винесена постанова та мав цікавитись провадженням.
Третє. Про зміст і мотиви рішення можна було своєчасно дізнатися:
- через інтернет ресурси (офіційному веб-сайті судової влади України, на сайтах судів на Веб-порталі (в розрізі кожного суду);
- шляхом телефонного зв`язку з кол-центром суду;
- в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Із цього слідує висновок, що Апелянт мав реальну можливість через публічні сервіси дізнатися про оскаржену постанову й отримати текст рішення та реалізувати своє право на звернення до суду за захистом своїх прав в межах указаного строку, однак цього не зробив.
Об`єктивних вагомих і непереборних обставин для пропущення строку на апеляційне оскарження не наведено.
4. Висновки.
Поновлення строку за цих обставин не відповідатиме принципам юридичної визначеності й остаточності судового рішення.
Тому в задоволенні клопотання про поновлення строку належить відмовити і повернути апеляційну скаргу апелянту згідно з приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Це не є перешкодою для повторного звернення до суду з обгрунтуванням пропуску строку і наведенням поважних причин, які перешкодили своєчасному оскарженню рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Відмовити апелянту ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду від 04.03.2026.
Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту.
Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв