ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/134/25  Номер провадження 33/814/207/26	Головуючий у 1-й інстанції Попадюк С. С.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника – адвоката Юхимовича В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Юхимовича В.Ф., на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2025 року,
ВСТАНОВИВ: 
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06 лютого 2025 року о 21 годині 49 хвилин по вул. Центральній у сел. Оржиця Лубенського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Юхимович В.Ф. просить скасувати постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2025 року та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт вважає недопустимими й неналежними надані поліцією докази, недоведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом і вчинення ним правопорушень, які були би підставою для подальшого проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння; поліцією не зупинявся автомобіль, не надано повного й безперервного відеозапису, долучено до протоколу відеозапис події без рішення та доручення керівника органу, підрозділу поліції на вчинення цієї дії, за відсутності зазначення реквізитів та номерів відеофайлів, номерів носія (носіїв), флеш-накопичувача (накопичувачів), із якого відеофайли були завантажені на сервер для зберігання; наявний на оптичному диску відеозапис змінювався або редагувався, а тому наявні сумніви в його відповідності оригіналу. Водночас представник посилається на те, що місцевий суд у порушення вимог законодавства перейняв на себе функції з підтримання протоколу про адміністративне правопорушення та допитав поліцейського, який складав протокол, як свідка, який є зацікавленою особою, а тому його показання є неналежним і недопустимим доказом.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №240399 06 лютого 2025 року приблизно о 21 годині 48 хвилин по вул. Центральній у сел. Оржиця Лубенського р-ну Полтавської обл. водій ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з аналізу яких установлено, що 06 лютого 2025 року приблизно о 21 годині 48-49 хвилин по вул. Центральній у сел. Оржиця Лубенського р-ну Полтавської обл. рухався автомобіль «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , й за ним прослідували поліцейські, після чого фактично відразу, за декілька секунд до під`їзду поліції, автомобіль «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , припинив рух та зупинився на краю дороги, з водійського місця даного транспортного засобу вийшов ОСОБА_1 і надав поліції відповідні документи. Водієм автомобіля «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 . Зокрема, сам ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним вказаним вище автомобілем і його зупинки поліцією, а також те, що він керував цим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказавши: «я з Вами (поліцейськими) погоджуюсь, є вина, так сталося, я за кермо сів п`яний, я не сперечаюся» (22:18 відеозапису). На вимогу поліцейського ОСОБА_1 як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здроров`я, за результатом чого лікарем надано медичний висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5, 89).
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини знаходять своє підтвердження і в даних висновку медичного огляду КНП «Оржицька лікарня» №2 від 06 лютого 2025 року, яким установлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння (а.с.9).
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги та показання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом перед приїздом поліції є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю та не викликає сумнівів у своїй достовірності.
При цьому, суд першої інстанції, встановлюючи обставини провадження, правильно надав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_2 про те, що 06 лютого 2025 року приблизно після 19 години йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив приїхати в сел. Оржинця, повідомивши, що в нього ( ОСОБА_1 ) зламався автомобіль, після чого здійснювався пошук необхідної запчастини. Такі показання спростовуються відеозаписами, відповідно до яких 06 лютого 2025 року приблизно о 21 годині 48-49 хвилин по вул. Центральній у сел. Оржиця Лубенського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , й за декілька секунд до під`їзду поліції припинив рух, зупинившись на краю дороги, при цьому, підтвердив факт його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Усупереч доводам представника, матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом.
Згідно із Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» (ст.5), ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року №8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронним є документ, де інформація подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки. Диски як матеріальні носії є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал електронного документа може існувати на різних носіях, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Долучені технічні носії інформації з відеофіксацією були виготовлені поліцією у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів. Зі змісту відеофіксації вбачається, що її поліцією здійснено з використанням службових пристроїв - нагрудної камери та реєстратора службового автомобіля, в ході реалізації своїх службових повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Відеофайли з нагрудних камер і службового реєстратора містять відповідні ознаки й елементи обставин здійснення їх запису, які дозволяють здійснити їх належну ідентифікацію. Технічні носії інформації з цією відеофіксацією були долучені поліцією до матеріалів провадження. Докази по справі було зібрано й долучено до матеріалів провадження уповноваженими особами в розумінні ч.2 ст.251, п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.
При цьому, матеріали справи провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що вказані вище відеозаписи мають недостовірні відомості чи ті, які відбувались за інших обставин. Ознак монтажу, редагування змісту, змін, неприродних пауз, переривань чи інших втручань під час перебігу відеозаписів не встановлено.
За таких обставин, походження, належність, допустимість і достовірність відеофіксації, яка міститься на технічних носіях інформації, не викликає сумніву, її було долучено поліцією в передбачений законодавством спосіб.
У п.24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Пленум Верховного Суду України наголосив на необхідності при розгляді справ, зокрема, за ст.130 КУпАП, з`ясовувати всі обставини, перелічені в ст.ст.247 і 280 КпАП, що можливо, в тому числі шляхом допиту свідків.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції адвокат Юхимович В.Ф. заявив клопотання про допит поліцейського, який складав протоколом про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського Богатирьова В.В. (а.23-24).
Місцевий суд задовольнив зазначене вище клопотання і допитав у судовому засіданні як свідка поліцейського ОСОБА_3 .
Повідомлені ж поліцейським ОСОБА_3 у суді першої інстанції обставини повністю відповідають даним відеофіксації та підтверджуються нею, а тому доводи апелянта про помилковість висновків місцевого суду з посиланням на неналежність і недопустимість показань поліцейського позбавлені підстав. При цьому, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у повному обсязі підтверджуються даними відеозаписів та медичним висновком.
Необгрунтованими є і твердження апелянта, які зводяться до небезпервності та неповноти відеозапису, так як наявні в матеріалах справи технічні носії інформації з відеозаписами містять повні відомості щодо обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння та процедури оформлення щодо нього матеріалів провадження поліцією. Відеозапис записаний у декількох файлах та відтворення їх змісту свідчить про те, що процес відеофіксації був повним і безперервним.
Водночас доводи апелянта щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними витягу з ІПНП (а.с.10).
Таким чином, із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд першої інстанції правильно наклав на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Юхимовича В.Ф., залишити без задоволення, а постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун