Справа № 548/340/26
Провадження № 2/548/395/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.04.2026 Хорольський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Старокожка В.П.,
за участі секретаря судового засідання - Скрипніченко М.І.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідачки - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , представник відповідачки ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В:
позивач 18.02.2026 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Хорольського районного суду від 07.11.2024. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2024 із позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач добровільно виконував рішення суду та сплачував аліменти на утримання сина.
Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 323 від 23.12.2025 було визначено місце проживання сина з позивачем за місцем проживання останнього.
З урахуванням того, що дитина постійно проживає із позивачем, останній прохає з моменту його звернення до суду із цим позовом припинити примусове стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання сина.
Водночас, вказує, що син є особою із інвалідністю з дитинства, має слабкий стан здоров`я, потребує лікування та заходів із реабілітації. Витрати на лікування несе позивач, який здійснює за ним догляд та утримує його фінансово.
У зв`язку із тим, що мати дитини - відповідачка у справі добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, є працездатною, має дохід та можливість таку допомогу надвати, проживає окремо від дитини, позивач прохає стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви та до моменту досягнення дитиною повноліття.
Протоколом авторозподілу розподілу судової справи від 18.02.2026 вказану справу передано на розгляд судді Старокожку В.П.
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.
У строк, встановлений судом, 17.03.2026 представник відповідача ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позов, з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти припинення стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання неповнолітнього сина та стягнення із неї аліментів на його утримання на користь позивача, але в розмірі 1/6 частини усіх видів її доходів до досягнення дитиною повноліття.
Відповідь на відзив до суду не надходила.
Ухвалою суду від 23.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судовому засіданні 15.04.2026 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, прохав їх задоволити з підстав, зазначених у позові. Заперечував проти стягнення аліментів із відповідачки у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів, як вказано у відзиві на позов, оскільки вона є працездатною, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у вказаному ним розмірі. Щодо перебування на її утриманні непрацездатних батьків, яким вона допомагає фінансово, зазначив, що окрім неї, є сестра, яка також має надвати таку допомогу останнім. Водночас, неповнолітній син сторін має слабке здоров`я і тому потребує лікування, проходить реабілітацію після операційного втручання, що потребує значних постійних витрат, які наразі повністю несе він, позивач, з яким проживає дитина. 
У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення, що підтверджується відповідним рекомендованим поштовим повідомленням про отримання 31.03.2026 копії ухвали від 23.03.2026, про причини своєї неявки суд не повідомила.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, а саме вказав, що відповідачка не заперечує проти припинення стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2012 року народження та стягнення із неї аліментів на утримання сина на користь позивача, але в розмірі 1/6 частини усіх видів її доходів до досягнення дитиною повноліття. Підтримав викладені у відзиві на позов аргументи на користь такої позиції, прохав позов задовольнити частково, розгляд справи проводити за відсутності його довірительки.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями сторінок паспортів сторін відповідно серій НОМЕР_1 і КО 902205 та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 .
Відповідно до копії заочного рішення Хорольського районного суду від 07.11.2024, шлюб, що був укладений 21 березня 2012 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 134, розірвано. Вказане рішення набрало чинності 10.12.2024.
Відповідно до копії рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2024, яке набрало чинності 21.11.2024, та ухвали цього суду від 22.10.2024 про виправлення описки, яка набрала чинності 22.10.2024, із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2024 і до досягнення сином повноліття.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 .
Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 323 від 23.12.2025 було визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - позивачем ОСОБА_1 за місцем проживання останнього.
Згідно з копією характеристики позивача за підписом директора Департаменту інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді головного спеціаліста відділу політичного аналізу та прогнозування управління з питань внутрішньої політики цього Департаменту. Характеризується позитивно. Додатково зазначено, що останній більше року самостійно виховує та піклується про сина ОСОБА_6 . З 9 по 28 жовтня поточного року ОСОБА_6 проходив лікування у Національній дитячій спецалізованій лікарні "ОХМАТДИТ", батько перебував разом із ним у лікарні, повністю фінансово утримує та допомагає йому у після операційний період та період реабілітації.
Факт проживання неповнолітнього сина з батьком - позивачем по справі та здійснення батьком піклування про останнього, підтверджується також психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_4 , 2012 року народження, виданою Полтавською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 9 Полтавської міської ради Полтавської області, у якій він навчається.
Відповідно до відзиву на позов від 17.03.2026, наданого до суду представником відповідачки ОСОБА_2 , відповідачка не заперечує проти задоволення позовної вимоги про припинення стягнення із позивача на її користь аліментів за рішенням суду на утримання сина ОСОБА_6 , 2012 року народження та визнає той факт, що останній наразі проживає з батьком. Також відповідачка ОСОБА_3 не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів, а не як 1/4 частини, як прохає ОСОБА_1 , що мотивує тим, що вона дійсно працевлаштована у ТОВ "Віола Медтехніка", отримує заробітну плату, проте її розмір періодично змінюється. Так, відповідно до довідок про доходи останньої, заробітна плата за період з січня 2025 року по лютий 2026 року варіювала від 6013,67 грн до 16133,23 грн (до виплати за вирахуванням податків та зборів). Частину цих коштів - в середньому 6500,00 грн - відповідачка витрачає на оренду житла у м. Полтаві, оскільки власного житла не має. Додатково зазначено, що остання має проблеми із здоров`ям, перебуває на обліку лікаря ендокринолога та сімейного лікаря, на постійній основі приймає лікарські препарати. Також на утриманні відповідачки перебувають непрацездатні батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвидва є особами із інвалідністю 3 групи. У межах своїх фінансових можливостей вона як дочка надає їм фінансову допомогу та придбає медичні препарати. Також періодично перераховує кошти на картку сина, бере участь у додаткових витратах на його лікування та забезпечення потреб, в тому числі коли син проживав із нею. За таких обставин ОСОБА_3 вважає, що стягнення з неї аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів є обгрунтованим та справедливим, адже саме такий розмір аліментів у свою чергу сплачував позивач за рішенням суду, поки син проживав окремо від нього.
На підтвердження обставин, викладених у відзиві на позов, до нього стороною відповідачки додано копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , сформованої станом на 27.02.2026, довідок про доходи останньої за період з січня 2025 року по січень 2026 року, довідки КП "ЦПМСД №1 Полтавської міської ради" від 11.03.2026, довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 110037 стосовно ОСОБА_8 та серії АВ № 0078214 стосовно ОСОБА_7 , пенсійних посвідчень останніх та свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 .
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України ''Про охорону дитинства'' від 26 квітня 2001 року(з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч.3 ст.181 СК України).
Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.
Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.
Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Мотивована оцінка аргументів сторін.
Ураховуючи обставини справи, встановлені судом, які підтверджуються наданими суду та дослідженими письмовими доказами, які є належними та допустимими, суд доходить висновку, що сторонами не оспорюється факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , 2012 року народження, із батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 та перебування останнього на його утриманні, у зв`язку із чим станом на дату звернення позивача до суду - 18.02.2026 немає підстав для продовження стягнення аліментів на його утримання із ОСОБА_1 на користь відповідачки за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2024, тобто його виконання слід припинити і позов в цій частині задовольнити. 
Вирішуючи питання щодо задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на його користь із відповідачки на утримання сина ОСОБА_6 , 2012 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх її доходів щомісячно, суд доходить висновку про таке.
Судом встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю останнього, проживає окремо від дитини, згоди між батьками щодо розміру аліментів та їх стягнення у позасудовий спосіб не досягнуто. ОСОБА_3 є працездатною, працевлаштованою, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Неповнолітній син потребує матеріального утримання від матері, має слабкий стан здоров`я, потребує лікування, належного харчування та утримання. Доказів неможливості сплати аліментів нею суду не надано, а отже аліменти мають бути стягнуті із відповідачки на утримання неповнолітнього сина на користь його батька ОСОБА_1 , з яким проживає дитина.
Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що він має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в цій частині ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від матері відповідно до положень Закону.
На переконання суду відповідачка не надала суду письмових доказів, які б свідчили про неможливість сплати нею аліментів на утримання сина у вказаному розмірі - 1/4 всіх видів її доходів. Твердження останньої щодо понесення нею систематичних витрат на оренду житла, надання матерільної допомоги батькам-пенсіонерам, придбання ліків для себе та для них тощо, матеріалами справи не підтверджуються, доказів їх понесення та документально підтвердженого розміру таких витрат не надано.
Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, враховуючи позиції сторін, з огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, такий визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивним можливостям відповідачки та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів.
Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача слід проводити стягнення в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідачки судового збору в сумі 1331,20 грн на користь держави.
Питання про стягнення судових витрат із відповідачки на користь позивача судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилася останнім.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 18, 179, 180, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , представник відповідачки ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини задоволити повністю.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2024 у цивільній справі № 552/6540/24 (2/552/3062/24), починаючи з 18 лютого 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів із ОСОБА_3 в сумах платежів за 1 місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп на користь держави.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: Голяніщев Дмитро Юрійович, РНОКПП НОМЕР_7 , адреа: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1975 від 18.01.2018.

Головуючий