ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7686/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрградсервіс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Укрградсервіс» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,
У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Укрградсервіс» до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 01.04.2025 № 4798/23-00-07-04-01, винесене на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Укрградсервіс» від 11.03.2025 № 2999/23-00-07-04-01/40137939, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 102133 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 25533 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що не відповідають фактичним обставинам висновки перевірки про заниження приватним підприємством «Укрградсервіс» податку на додану вартість за січень 2022 року на суму 102133 грн, оскільки договірні правовідносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «Клімбуд» (ЄДРПОУ 37479288) за грудень 2021 року, які відображені в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, реально відбулись, тому висновки акту перевірки не могли бути підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
За позицією відповідача, за наслідками проведеної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Клімбуд» за грудень 2021 року, які відображені в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року було встановлено порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства, що призвело до заниження податку на додану вартість за січень 2022 року на суму 102133 грн, тому відповідач вважає, що контролюючий орган на підставі висновків акту перевірки правомірно виніс оскаржуване рішення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Приватне підприємство «Укрградсервіс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження.
10.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 28.01.2025 №216-п, головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Олексієнко Тетяною Леонідівною та відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.1, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного підприємства «Укрградсервіс» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Клімбуд» (ЄДРПОУ 37479288) за грудень 2021 року, які відображені в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.
За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача від 11.03.2025 № 2999/23-00-07-04-01/40137939, у висновку якого зазначено про порушення позивачем вимог п. 44.1, ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.3 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, у результаті чого, занижено податок на додану вартість за січень 2022 року на суму 102133 грн.
На підставі висновків акта перевірки, Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 01.04.2025 №4798/23-00-07-04-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 102133 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 25533 грн.
Позивач не погоджуючись із вищезазначеним рішенням подав скаргу до ДПС України.
Рішенням ДПС України «Про результати розгляду скарги» від 03.06.2025 № 15981/6/99/00-06-01-01-06, оскаржуване податкове повідомлення рішення залишено без змін, а подана адміністративна скарга без задоволення.
Вважаючи спірне рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає до скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що:
- будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції;
- матеріалами справи підтверджено факт відсутності трудових ресурсів у ТОВ «Клімбуд» для виконання зазначених робіт по вказаних договорах;
- не надано відомостей доступу субпідрядних організацій до об`єкта замовника, наявність дозволів, інструктажів, журналу техніки безпеки відповідних майстрів та спеціалістів з кваліфікаційними ознаками та вимогами.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк:
- врахований судом розрахунок затрат часу та виконаних робіт, не відповідає дійсності, оскільки для обліку трудовитрат ПП «Укрградсервіс» та ТОВ «Клімбуд» використовували даний показник, як нормативну, а не астрономічну годину, що не дає підстав проводити математичний розрахунок простим діленням обсягу на час та не може вказувати на кількість працівників, які реально залучалися до виконання робіт;
- відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції;
- відповідач не посилається на інші документи, окрім даних АІС, які містять дані податкового обліку ТОВ «Клімбуд»;
- судом не оцінені аргументи і докази позивача щодо правомірності включення до податкового кредиту сум, визначених у податкових накладних виписаних ТОВ «Клімбуд»
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з частиною 1, 2 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеного слідує, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. 
Для податкового обліку значення має саме факт надання послуги особою, яка вказана в первинних документах, наданих платником податків. Водночас, наявність формально складених первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку. Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з нормами п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до положень п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України, встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що до документальної виїзної перевірки ПП «Укрградсервіс» надано договір поставки № 40/11-21 від 05.11.2019 з ТОВ «Клімбуд» згідно якого, позивач в особі директора Панчевої Лілії Павлівни, що діє на підставі Статуту, в подальшому іменований - «Замовник», з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю Клімбуд» в особі директора Ляхевича Владислава Володимировича, що діє на підставі Статуту, в подальшому іменований «Підрядник», з другої сторони, які разом, у подальшому, іменуються Сторони, а кожен окремо - Сторона, уклали договір підряду , в подальшому - Договір, про наступне. Підрядник бере на себе зобов`язання виконати в повному обсязі на свій ризик комплекс робіт (далі - «Роботи») згідно розробленої проектної документації, або її частини, що погоджена з замовником об`єкті: «Капітальний ремонт будівлі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №30 Черкаської міської ради Черкаської області по вул. Віталія Вергая, 14, у м. Черкаси, (код ДК 021:2015 - 45310000-3 Електромонтажні роботи)».
Так, позивачем під час перевірки до договору від 05.11.2021 №40/11-21 надано Кошторис вартості монтажних робіт на загальну суму вартості робіт, матеріалів та устаткування 205600,00 грн в т.ч. ПДВ 34266,67 грн по об`єкту «Капітальний ремонт будівлі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №30 ЧМР Черкаської області по вул. Віталія Вергая, 14 в м. Черкаси.
Крім того, позивачем до договору від 12.11.2021 № 34/04/21 надано:
- договірна ціна на будівництво Електромонтажні роботи на об`єкті Замовника Гуртожиток №3 за адресою: вул. Хрещатик, 64 в м. Черкаси, що здійснюється в 2021 році на загальну суму 244,1000 тис. грн, в т.ч. ПДВ 40,68330 тис. грн.(Додаток 1);
- локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 на Електромонтажні роботи на об`єкті Замовника Гуртожиток №3 за адресою: вул. Хрещатик,64 в м. Черкаси Договірна ціна на будівництво Електромонтажні роботи на об`єкті Замовника Гуртожиток №4 за адресою: вул. Хрещатик,62 в м. Черкаси , що здійснюється в 2021 році на загальну суму 627,9000 тис. грн, в т.ч. ПДВ 104,65 тис.грн.(Додаток 2); Локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 на Електромонтажні роботи на об`єкті Замовника Гуртожиток №4 за адресою: вул. Хрещатик,62 в м. Черкаси ТОВ «Клімбуд» згідно договору від 12.11.2021 року № 34/04/21 документально оформлено акти виконаних будівельних робіт за грудень 2021 (форма КБ-2в) та «Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» за грудень 2021 року (форма КБ-3) в адресу ПП «Укрградсервіс».
Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. 
Із визначеного в ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. 
При цьому, економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції. 
Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. 
Варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.
Документальне обґрунтування наявності ділової мети передбачає наявність документів управлінського обліку, первинних документів, які платник податків використовує в господарській діяльності, зокрема, у перспективі, або коли наявна потреба в здійсненні збиткових операцій з огляду на стратегічні цілі чи несприятливі обставини. Такі документи мають містити загальноприйняті реквізити, такі як дата складання та підписи уповноважених осіб, і можуть бути використані під час перевірки або затребувані в установленому ПК України порядку.
Таким чином, ділова мета може бути відсутня лише в таких операціях: головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків; у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.
Ураховуючи принцип превалювання сутності над формою, перевага має надаватися економічній сутності господарських операцій.
Судом першої інстанції було враховано, що контролюючим органом під час перевірки проведено аналіз вищезазначених актів приймання виконаних будівельних робіт та виявлено, що для виконання робіт згідно вищезазначених актів повинно виконувати відповідна кількість осіб з кваліфікаційними рівнями виконання будівельних робіт, а саме:
- виконання робіт відповідно акту №1 за період з 01.12.2021 по 01.12.2021 (1 день) затрачено 984,37 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 123 особи (984,37 люд-год /Ід./ 8 (тривалість робочого дня) = 123);
- виконання робіт відповідно акту №2 за період з 01.12.2021 по 06.12.2021 (5 днів) затрачено 1065,7 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 27 осіб (1065,7 люд-год /5д./ 8 (тривалість робочого дня) = 27);
- виконання робіт відповідно акту №2 за період з 01.12.2021 по 03.12.2021 (3 дні) затрачено 865,61 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 36 осіб (865,61 люд-год /3д./ 8 (тривалість робочого дня) = 36);
- виконання робіт відповідно акту №1 за період з 01.12.2021 по 03.12.2021 (3 дні) затрачено 1164,70 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 48 осіб (1164,7 люд-год /3д./ 8 (тривалість робочого дня) = 48);
- виконання робіт відповідно акту №3 за період з 01.12.2021 по 09.12.2021 (9 днів) затрачено 941,64 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 13 осіб (941,64 люд-год /9д./ 8 (тривалість робочого дня) - 13);
- виконання робіт відповідно акту №3 за період з 01.12.2021 по 10.12.2021 (10 днів) затрачено 1048,88 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 13 осіб (1048,88 люд-год /1 Од./ 8 (тривалість робочого дня) = 13);
- виконання робіт відповідно акту №5 за період з 01.12.2021 по 15.12.2021 (15 днів) затрачено 1158,5 людино-годин які відповідно вищезазначених актів повинні виконувати щонайменше 10 осіб (1158,5 люд-год /15д./ 8 (тривалість робочого дня) = 10).
Щодо доводів апеляційної скарги пр оте, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, колегія суддів зазначає, що контролюючим органом встановлено, що в актах виконаних будівельних робіт відсутні відомості про залучення субпідрядників до виконання робіт та згідно даних ЄРПН також не встановлено залучення ТОВ «Клімбуд» інших СГ для забезпечення виконання обумовлених робіт на об`єкті, по якому документально оформлено вищезазначені акти будівельних робіт.
З урахуванням наведеного, є доцільним звернути увагу на те, що по ТОВ «Клімбуд» кількість найманих працівників - 6 осіб, що давало відповідачу підстави ставити під сумнів можливість виконання підрядних робіт за такою кількістю затрачених людино-годин за актами виконання робіт та кількістю працівників товариства, які мали виконувати такі роботи. Водночас, посилання апелянта на хибність методики такого розрахунку податковим органом не спростовує наведеного та не надає іншого розрахунку та затрати часу для виконання таких робіт, з якого б суд мав можливість дослідити та спростувати висновки контролюючого органу в цій частині. 
Отже, матеріалами справи підтверджено відсутність трудових ресурсів у ТОВ «Клімбуд» для виконання зазначених робіт по вказаних договорах.
До того ж, позивачем під час проведення перевірки не надано відомостей доступу субпідрядних організацій до об`єкта замовника, наявність дозволів, інструктажів, журналу техніки безпеки відповідних майстрів та спеціалістів з кваліфікаційними ознаками та вимогами.
Також, слід врахувати у сукупності з іншим, те, що у ТОВ «Клімбуд» код ЄДРПОУ 37479288, у спірному періоді відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату послуг за користування мережею Інтернет, оплату логістичних послуг та інші витрати необхідні для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, які характерні для платників реального сектору економіки.
У контексті доводів апелянта про індивідуальний характер відповідальності за неналежний податковий облік та неможливість поставлення в провину позивачу відсутність достатніх ресурсів у його контрагента, колегія суддів вважає такі доводи обґрунтованими, водночас, всі докази та обставини оцінюються в сукупності між собою, при цьому, що, у даному випадку, позивачем так і не було доведено можливості виконання монтажних робіт по договорам за зафіксованого в актах обсягу робіт, при цьому, що також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ. 
Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції по суті спору про те, що висновок контролюючого органу про заниження приватним підприємством «Укрградсервіс» податку на додану вартість за січень 2022 року на суму 102133 грн є обґрунтований та правомірно знайшов своє відображення в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 01.04.2025 № 4798/23-00-07-04-01.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрградсервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко