ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/949/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В., 
з участю секретаря судового засідання: Старини А.С.,
заявника: Денисенка А.В., 
представника заявника: Бахарєвої Н.О.,
представника апелянта: Ткач Т.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «ДНІПРО» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 (головуючий в першій інстанції Бажанова Ю.А.) 
у справі за заявою Фізичної особи-підприємця Денисенка Андрія Володимировича про забезпечення позову до подання позову
особи, яка можуть набути статус учасників справи: 
позивача: Фізична особа-підприємець Денисенко Андрій Володимирович
відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «ДНІПРО»
предмет майбутнього позову: стягнення коштів, 

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У лютому 2026 року Фізична особа-підприємець Денисенко Андрій Володимирович (надалі – ФОП Денисенко А.В.) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій заявив вимогу накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» (надалі – ТОВ «КСГ «Дніпро») в межах суми у розмірі 676543,22 грн, що належать ТОВ «КГС «Дніпро» і знаходяться на будь-яких розрахункових рахунках ТОВ «КГС «Дніпро» в банківських установах на день подання цієї заяви та які будуть відкриті після її подання.
Заявник зазначив, що має намір звернутися до суду з позовом про стягнення з ТОВ «КСГ «Дніпро» заборгованості за договорами оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 та № 20/05 від 20.05.2025 у загальному розмірі 676543,22 грн, з яких 577320,41 грн - сума боргу, 8578,57 грн - інфляційне збільшення, 90644,24 грн - штрафні санкції. Ціна позову, про забезпечення якого просив заявник, становить 676543,22 грн.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що ТОВ «КСГ «Дніпро» у липні 2025 року ухилилось від виконання своїх грошових зобов`язань за договорами оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 та № 20/05 від 20.05.2025, здійснивши оплату за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 не в повному обсязі, а за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 – взагалі не здійснивши оплату, у зв`язку з чим у останнього перед заявником утворилась заборгованість з орендної плати, яку заявник має намір стягнути в судовому порядку. Ненакладення арешту на рахунки боржника може утруднити виконання в подальшому можливого судового рішення про задоволення позову. Заявник вказав, що розмір орендної плати за весь строк оренди за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 відповідно до п. 4.2. договору становить 1297400,00 грн, а розмір орендної плати за весь строк оренди за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 відповідно до п. 4.2. договору - 260000,00 грн, ТОВ «КСГ «Дніпро» знало про розмір і характер взятих на себе зобов`язань за договорами, і заходи забезпечення позову не стануть непередбачуваною обставиною у випадку невиконання або неналежного виконання ТОВ «КСГ «Дніпро» своїх зобов`язань за договорами. Заявник звертав увагу, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу ТОВ «КСГ «Дніпро» становить 500000,00 грн, що є меншим від ціни майбутнього позову. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 заяву ФОП Денисенка А.В. про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на грошові кошти ТОВ «КСГ «Дніпро» в межах суми 676543,22 грн, що належать ТОВ «КГС «Дніпро» і знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «КСГ «Дніпро» в банківських установах, до набрання рішенням у справі законної сили.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував ймовірність відсутності на рахунку відповідача необхідної суми коштів на час ухвалення рішення у випадку задоволення позову, а тому дійшов висновку про необхідність застосувати запропонований захід забезпечення позову. Суд виходив з того, що невжиття цього заходу забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду. Суд першої інстанції взяв до уваги, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті, з метою зупинення можливого вчинення під час розгляду справи дій, що матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову. У той же час, суд першої інстанції зауважив, що на час постановлення ухвали у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, а тому правові передумови для зустрічного забезпечення не вбачаються. Одночасно суд роз`яснив ТОВ «КСГ «Дніпро» право подати до суду відповідне клопотання.
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ «КСГ «Дніпро» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою з вимогою її скасування.
Апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є необґрунтованою та постановлена без належних правових підстав, оскільки заявником не доведено наявності реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду. Апелянт стверджує, що посилання заявника на обставини приховування ТОВ «КСГ «Дніпро» первинних документів, які за твердженнями заявника можуть бути підтверджені заявами свідків, що є колишніми співробітниками ТОВ «КСГ «Дніпро», є недостовірними, оскільки ці особи були звільнені через низьку якість роботи та мають особисту заінтересованість для надання таких пояснень. Вважає, що заявник, замість оформлення належним чином документів щодо виконання зі свого боку зобов`язань за договором, підбурив колишній персонал свідчити проти ТОВ «КСГ «Дніпро». На переконання апелянта, заходи забезпечення позову спрямовані на перешкоджання законній діяльності ТОВ «КСГ «Дніпро». Крім того, апелянт зазначає, що платіжною інструкцією № 125629 від 21.04.2025 здійснив часткову оплату боргу в сумі 389220,00 грн. На переконання апелянта вказане свідчить про відсутність наміру ухилятися від розрахунків. Апелянт зазначив, що ТОВ «КСГ «Дніпро» засноване та діє з 2002 року, згідно балансу за 9 місяців 2025 року, активи підприємства складають 1290977 грн. і виросли за 2025 рік на 6,5%. Звертає увагу, що протягом 24 років підприємство веде стабільну господарську діяльність, його акції наявні в лістингу Варшавської біржі, а персонал підприємства налічує 93 особи. Вказує, що щодо ТОВ «КСГ «Дніпро» відкрите лише одне виконавче провадження на виконання оскаржуваної ухвали, а тому жодних реальних загроз невиконання можливого рішення суду про задоволення позову ФОП Денисенка А.В. з боку ТОВ «КСГ «Дніпро» не існує.
В судовому засіданні представник апелянта, підтримуючи доводи апеляційної скарги, зазначила, що у ТОВ «КСГ «Дніпро» відсутній намір ухилятися від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, у той час як заблоковані кошти на рахунках наразі є необхідними для здійснення господарської діяльності, зокрема, для обробітку близько 20 тисяч га землі та виконання зобов`язань перед пайовиками.
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу заявник наголошує, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову відповідає критеріям, визначеним процесуальним законом, перебуває у нерозривному логічному зв`язку з предметом позову та є співмірним із заявленими вимогами, оскільки його розмір не перевищує ціни позову. Заявник звертає увагу, що доводи ТОВ «КСГ «Дніпро», наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до заперечень по суті спору, які не підлягають оцінці в межах апеляційного перегляду законності ухвали про забезпечення позову. На переконання заявника, такі аргументи стосуються виключно вирішення спору між ФОП Денисенко А.В. та ТОВ «КСГ «Дніпро» по суті спору, а тому не можуть бути предметом розгляду на цій стадії процесу. Крім того, вказані доводи не підкріплені належними та допустимими доказами. Заявник вважає, що вирішальним для застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення про те, що майно, включаючи грошові кошти, що належить відповідачеві на момент подання позову, може зникнути, зменшитись у кількості або погіршитись за якістю до моменту виконання судового рішення. На переконання заявника, подана ним заява про забезпечення позову повністю відповідала вимогам ст.139 ГПК України, оскільки в ній наведені детальні та обґрунтовані пояснення щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, а на підтвердження викладеного долучені численні докази, що свідчать про наявність підстав для її задоволення. 
В судовому засіданні ФОП Денисенко А.В. та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції представник заявника зазначив, що апелянт не здійснив передоплату за договорами оренди, яку мав здійснити ще восени, чим порушив умови укладених договорів. Денисенко А.В. зазначив, що апелянт ігнорує дзвінки орендодавця, що унеможливлює вирішення поточних питань у позасудовому порядку, а також чинить перешкоди у підписанні актів виконаних робіт (наданих послуг), що свідчить про ухилення від належного документального оформлення результатів господарських відносин. Представник заявника звернув увагу суду на те, що на даний час провадження у справі за позовом ФОП Денисенка А.В. до ТОВ «КСГ «Дніпро» про стягнення заборгованості за договорами оренди відкрито, апелянтом у справі заявлено зустрічні вимоги щодо виконання спірних договорів, що, на переконання заявника, свідчить про намагання апелянта ухилитися від сплати орендної плати та в сукупності дає достатні підстави вважати, що у разі задоволення позову апелянт вживатиме заходів, спрямованих на уникнення виконання рішення суду. 
4. Процедура апеляційного провадження
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «КСГ «Дніпро» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 за наслідками розгляду заяви ФОП Денисенка А.В. про забезпечення позову до подачі позову у справі № 904/949/26; розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 31.03.2026 та витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи.
18.03.2026 матеріали справи № 904/949/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
23.03.2026 від ФОП Денисенка А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
У судовому засіданні 31.03.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
26.02.2026 ФОП Денисенко А.В. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, якій просив суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «КСГ «Дніпро» в межах суми у розмірі 676543,22 грн, що належать ТОВ «КСГ «Дніпро» і знаходяться на будь-яких розрахункових рахунках ТОВ «КСГ «Дніпро» в банківських установах на день подання цієї заяви та які будуть відкриті після подання даної заяви.
Заявник зазначив, що має намір звернутися до суду з позовом про стягнення з ТОВ «КСГ «Дніпро» заборгованості за договорами оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 та № 20/05 від 20.05.2025 у загальному розмірі 676543,22 грн, з яких 577320,41 грн сума боргу, 8578,57 грн інфляційне збільшення, 90644,24 грн штрафні санкції. Ціна позову, про забезпечення якого просив заявник становить 676543,22 грн.
На підтвердження викладених у заяві обставин ФОП Денисенко А.В. до заяви про забезпечення додав наступні докази (копії): договір оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 з додатком; акт приймання-передавання обладнання від 03.05.2025 по договору оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025; разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № ПТ0000780 від 02.025.2025, укладений між ФОП Денисенко А.В. та ТОВ «ПАС ТРАНС»; товаро-транспортну накладну Ф.1-ТН від 02.05.2025; рахунок на оплату послуг ТОВ «ПАС-ТРАНС» № 2532 від 03.05.2025; акт надання послуг між ТОВ «ПАС-ТРАНС» і ФОП Денисенко А.В. № 2532 від 03.05.2025; рахунок ФОП Денисенко А.В. № 09/04 від 09.04.2025 на суму 389220,00 грн; виписку № 125629 від 21.04.2025 з банківського рахунку ФОП Денисенко А.В. про оплату ТОВ «КСГ «Дніпро» за оренду майна за рахунком №09/04 від 09.04.2025; акт № ОУ-0000001 від 31.05.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 на суму 141496,44 грн; акт № ОУ-0000002 від 01.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 на суму 8982,00 грн; акт № ОУ-0000003 від 30.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 на суму 303621,54 грн; акт № ОУ-0000004 від 30.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 на суму 351081,43 грн; договір оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 з додатком № 1; акт приймання-передавання обладнання від 20.05.2025 до договору оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025; рахунок ФОП Денисенко А.В. № 20/05 від 20.05.2025 по договору оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 на суму 389220,00 грн; акт № ОУ-0000001 від 31.05.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 на суму 28356,00 грн; акт № ОУ-0000002 від 01.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 на суму 1800,00 грн; акт № ОУ-0000003 від 30.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 на суму 60846,00 грн; акт № ОУ-0000004 від 30.06.2025 з додатком-деталізацією за договором оренди обладнання № 20/05 від 20.05.2025 на суму 70357,00 грн; нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_1 від 26.01.2026; витяг з трудової книжки свідка ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_2 від 28.11.2025; витяг з трудової книжки свідка ОСОБА_2 . 
Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з п.1 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.
6.Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення представника апелянта, заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження ухвали місцевого господарського суду, якою забезпечено позов у спосіб накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках майбутнього відповідача, є висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для вжиття таких заходів та їх відповідність нормам процесуального права під час постановлення ухвали про забезпечення позову.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що у разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.
Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
У даному випадку заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позову. Зазначив, що предметом майбутнього позову буде стягнення з ТОВ «КСГ «Дніпро» заборгованості за договорами оренди обладнання № 09/04 від 09.04.2025 та № 20/05 від 20.05.2025 у загальному розмірі 676543,22 грн, з яких 577320,41 грн - сума боргу, 8578,57 грн - інфляційне збільшення, 90644,24 грн - штрафні санкції. Ціна майбутнього позову, про забезпечення якого просив заявник, становить 676543,22 грн.
Отже, між сторонами існує спір щодо існування у відповідача обов`язку сплатити заявнику заборгованість за договорами оренди обладнання. 
Дослідивши викладені апелянтом доводи і надані на їх підтвердження докази, врахувавши наявність зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на майно майбутнього відповідача і предметом спору, співмірність і адекватність, апеляційний господарський суд доходить висновку, що у даному випадку наявні підстави для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на належні майбутньому відповідачу кошти, які знаходяться на його рахунках. 
Апеляційний господарський суд зазначає, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів, а виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості. Своєю чергою, апелянт не спростував наведені заявником аргументи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки доводи про необґрунтованість позовних вимог, наявність часткової оплати, тощо будуть предметом розгляду справи по суті спору, водночас, предметом дослідження у даному випадку є встановлення наявності підстав для забезпечення позову та співмірності забезпечувальних заходів стосовно предмету спору.
Апеляційним господарським судом враховано, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.10.2022 у справі № 905/446/22, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 07.11.2024 у справі № 915/538/24, у разі звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.
Наведений підхід щодо розподілу тягаря доказування обставин співмірності заходів забезпечення позову є логічним та раціональним, адже інформація щодо дійсного фінансового стану відповідача (у тому числі відомості стосовно наявності банківських рахунків, фінансово-економічний стан клієнта) у розумінні ст.60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, а тому саме відповідач має можливість більш повно доводити наведені обставини. Зокрема, спростувати підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми; обґрунтувати, яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми порушує його права; зазначити про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна (з конкретизацією переліку та вартості), що в сукупності свідчитиме про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову, тобто спростувати обставини ймовірності утруднення виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах та належного йому майна в межах спірної суми.
Суд наголошує, що відповідач (боржник) не позбавлений права подати суду докази, які б дозволили оцінити дійсний майновий стан відповідача та в залежності від цього встановити, чи є ризики утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову або що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, є неспівмірними (наприклад, надати докази оцінки майна, які б підтверджували можливість накладення арешту лише на конкретне майно, вартість якого покриває спірну суму).
Однак до апеляційної скарги не додано беззаперечних доказів на підтвердження майнового стану відповідача, зокрема, щодо наявності у нього достатніх коштів чи іншого майна, вартість якого покриває спірну суму, що могло б свідчити про неспівмірність вжитих заходів забезпечення позову.
При цьому, у разі, коли відповідач не доводить, що наявних у нього грошових коштів та майна достатньо для виконання судового рішення у разі задоволення позову, накладення арешту на грошові кошти в межах спірної суми є співмірним та виправданим. Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 07.01.2025 року у справі № 910/1/21.
Відповідно до приписів ст.3 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність.
Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача (майбутнього відповідача) у межах ціни позову у спорі про стягнення грошових коштів (у майновому спорі) підтверджена висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. 
Апеляційний господарський суд зауважує, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Накладення арешту на грошові кошти має тимчасовий характер, а його метою є подальше безперешкодне стягнення коштів у разі задоволення позову. Водночас, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки кошти перебуватимуть на рахунках боржника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними в межах ціни майбутнього позову, що відповідає вимогам співмірності та пропорційності. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись з позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.
Верховний Суд в постанові від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 зазначив, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
З урахуванням викладеного, колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно забезпечив позов шляхом накладення арешту на грошові кошти майбутнього відповідача в межах ціни майбутнього позову, оскільки такий захід є співмірним, тимчасовим, безпосередньо пов`язаним з предметом спору про стягнення заборгованості та спрямованим на реальне виконання майбутнього судового рішення. Апелянт не надав доказів на спростування необхідності вжиття цих заходів, а тому підстави для скасування ухвали місцевого суду відсутні.
7.Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - зміні або скасуванню.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України, витрати апелянта щодо сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ ДНІПРО» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 у справі № 904/949/26 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 у справі № 904/949/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 09.04.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді О.І.Кучеренко

Т.В.Стефанів