Провадження № 2-а/712/19/26
Справа № 712/17786/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ШЕВЧЕНКО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №R164099 від 04.11.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Про постанову №R164099 від 04.11.2025 року він дізнався 30 грудня 2025 року, коли отримав відповідь від Відповідача №1/14991 від 29.12.2025 року, яка була надана відповідачем на його скарги позивача подані через Урядовий контактний центр 22.12.2025 року за № ФЕ-19609787 та №ФЕ-19609829. У вищевказаній Відповіді 1/14991 вказано, що 04.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №R164099 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, копію якої було надіслано листом від 10.11.2025 року №1/12970, а також представнику листом від 05.12.2025 року №1/14028.
Вказує, що перед тим як подавати в грудні скарги, позивач звернувся до адвоката Фещенко Ю.Ю. за потребою в правничій допомозі, а саме надсилання адвокатського запиту до відповідача з вимогою надати на протязі 5 днів Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Адвокатський запит був надісланий Цінним листом з описом 27.11.2025 року (трекінг 1800100706628), отриманий відповідачем – 29.11.2025 року. Жодної Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу в листопаді, або в грудні не надсилалось, взагалі. Жодної відповіді на адвокатський запит відповідачем не надсилалось. Навіть у відповіді відповідача №1/14991 в додатках зазначені листи від 10.11.2025. №1/12970 та лист від 05.12.2025. №1/14028 – які не додані до відповіді.
Вважає, що відповідач умисно на надавав і не надає Постанову №R164099, про яку він згадує тільки у відповіді на скаргу, для того щоб позивач не міг оскаржити протиправність цієї постанови. Навіть у відповіді №1/14991 в адресі позивача умисно вказана помилка - квартира АДРЕСА_3 , тоді як у позивача – ОСОБА_2 всюди у документах– військово-обліковому та в скаргах – вказана вірна адреса: АДРЕСА_1 . 
Також вказує, що 17 березня 2025 року ним було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_2 цінним листом з описом Заяву про відстрочку з доданими завіреними належним чином документами. Заява стосується надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII. Заява отримана відповідачем 21 березня 2025 року про що свідчить трекінг з сайту Укрпошти. На 21 квітня 2025 року були відсутні будь-які відповіді, рішення тощо на заяву про відстрочку від відповідача чи надання відстрочки в підсистемі Резерв+, тому Позивачем була подана позовна заява про бездіяльність відповідача та зобов`язання вчинити дії. Черкаським окружним адміністративним судом відповідно слухалась справа №580/4205/25, провадження про якій відкрито 22 квітня 2025 року. 
По цій судовій справі, 08 травня 2025 року (через 50 днів після отримання Заяви про 2 відстрочку) співвідповідачем – ІНФОРМАЦІЯ_3 була подана заява про закриття справи в зв`язку з начебто наданням відповіді позивачу (надання відповіді не підтверджено жодним доказом), якою відмовлено в наданні відстрочки на підставі того, що позивачем не пред`явлений чинний військово-обліковий документ. До заяви про закриття справи співвідповідач додав Витяг з протоколу №46 від 26 березня 2025 року, в якому вказана причина відмови в наданні відстрочки. Жодного Рішення по заяві про відстрочку чи Витяг з протоколу до 08 травня 2025 року позивачу відповідачем не надавалась.
Таким чином, позивач дізнався 08 травня 2025 року, що є Рішення про відмову у відстрочці, оформлене протоколом №46 від 26.03.2025 року. Розуміючи протиправну умисність співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 – не надавати жодних відповідей, поки позивач не прийде проходити ВЛК до 05 червня 2025 року, і надавши позивачу відмову по формальних причинах – протиправно її мобілізувати (для звітності). Тобто протиправна бездіяльність представників комісії Відповідача та співробітників відповідача призвели до ситуації, яка спровокувала скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Жодного протиправного умислу не проходити ВЛК у позивача не було. Але, наражатись на ризиковане проходження ВЛК без отримання законної відстрочки позивач не став. Так як він є єдиним піклувальником за батьком інвалідом 1 групи, колишнім військовим, ліквідатором аварії на ЧАЄС. І безсумнівно мав право на відстрочку за законом та Конституцією України. 
Позивач вимушений був подавати позов і відкривати судове провадження по оскарженню Рішення про відмову, яке він отримав 08 квітня 2025 року, справа № 580/8315/25 слухалась в Черкаському окружному адміністративному суді. Наразі перебуває в Шостому апеляційному адміністративному суді. Рішення не набрало законної сили. Заяви на відстрочку подавались позивачем також 27 травня 2025 року та 16 червня 2025 року – по п.13. ч.1. ст.23 Закону про мобілізацію. Жодної відповіді чи рішення про відстрочку надано позивачу не було. Позивач також не отримавши будь-яких рішень відкрив позовною заявою судове провадження в Черкаському окружному адміністративному суду, справа №580/7344/25, рішення, що набрало законної сили від 24.09.2025 року. Жодного відзиву чи будь-якого заперечення, чи надання доказу надсилання Рішення комісії при ТЦК позивачу від відповідача – не було. Протиправно ігноруючи надання відстрочки позивачу напротязі півроку відповідач 16 Серпня 2025 року подав запит на розшук до Національної поліції для доставки позивача в ТЦК. 
01 листопада 2025 року коли позивач відвідував свою матір (інваліда 3 групи, яка потребує постійного догляду, і з 24 жовтня 2025 року до 31.12.2025 року перебувала в реанімації Черкаської обласної лікарні з діагнозом важка пневмонія - співробітниками відповідача при перевірці облікових даних позивач був затриманий і доставлений в ТЦК. 
На заперечення, що позивач не має медичних документів для проходження ВЛК, на прохання надати йому повістку на проходження ВЛК та відповідне направлення, та час для звернення до медичного закладу для відповідного проходження ВЛК як обмежено придатного – співробітниками ТЦК було відмовлено. Маючи право на відстрочку і рішення суду, яке набрало законної сили і зобов`язувало Комісію при ТЦК розглянути заяву про відстрочку і надати відповідь – співробітники ТЦК заявили, що вже зранку позивач буде в Житомирі в десантно-штурмових військах. 
Вказує, що його протримали до ночі в ТЦК та протиправно відвезли на проходження ВЛК, де позивач з ризиком для здоров`я і життя втік крізь живий кордон співробітників ТЦК. А вже 17 листопада 2025 року через ЦНАП подав документи для отримання відстрочки, яку отримав 21 листопада 2025 року. 
Вважає, що представники ТЦК, ігноруючи мобілізаційне законодавство, статті Конституції України, ігноруючи рішення Черкаського окружного адміністративного суду по справі №580/7344/25 від 24.09.2025 року, штучно і умисно створили перепони в отриманні відстрочки, відповідач не надавав можливості пройти ВЛК як обмежено придатному до 05 червня 2025 року відповідно до закону №3621-ІХ. Постанова відносно позивача винесена без достатніх доказів того, що позивачу надавалась можливість пройти ВЛК, з отриманням направлення та повістки на проходження ВЛК, час на збирання медичних документів, а також з огляду на те, що оскаржувана постанова взагалі не надсилалась/надавалась будь-яким чином позивачеві і його представнику-адвокату навіть на адвокатський запит, не те що для оскарження, а навіть для ознайомлення.
Вважає дану постанову не обґрунтованою та незаконною. У зв`язку з чим просить її скасувати та закрити провадження по справі відносно нього.
Ухвалою від 31 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Адвокат позивача Фещенко Ю.Ю. до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подавав.
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. 
Судом встановлено, що 04.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову №R 164099 відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 18 666 грн.
Згідно з даною постановою ОСОБА_2 01.11.2025 року о 11 годині 45 хвилин був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході перевірки облікових даних, було з`ясовано, що стосовно громадянина ОСОБА_2 16.08.2025 № НОМЕР_1 направлено до Черкаського районного управління поліції звернення згідно ст. 259 КУпАП, щодо доставлення особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, так як громадянин ОСОБА_2 не пройшов ВЛК як обмежено придатний до 05.06.2025 року згідно закону №3621-ІХ (в редакції Закону № 4235-ІХ). Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ.
За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Частиною 1 статті 2101 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Як зазначено у абз. 3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ч.13 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначено у повістці. 
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 .
Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Процедуру прибуття та доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки врегульовано у пункті 54 Порядку № 560. За змістом цієї норми, старший групи оповіщення пропонує військовозобов`язаному прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема: для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, у разі встановлення, що: громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022, або Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. 
При цьому із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка або складається акт відмови від отримання повістки, який реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Водночас, у разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що 17 березня 2025 року позивачем було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_2 цінним листом з описом Заяву про відстрочку з доданими завіреними належним чином документами. Заява стосується надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII. Заява отримана відповідачем 21 березня 2025 року про що свідчить трекінг з сайту Укрпошти. На 21 квітня 2025 року були відсутні будь-які відповіді, рішення тощо на заяву про відстрочку від відповідача чи надання відстрочки в підсистемі Резерв+, тому Позивачем була подана позовна заява про бездіяльність відповідача та зобов`язання вчинити дії. Черкаським окружним адміністративним судом відповідно слухалась справа №580/4205/25, провадження про якій відкрито 22 квітня 2025 року. 
По цій судовій справі, 08 травня 2025 року (через 50 днів після отримання Заяви про відстрочку) співвідповідачем – ІНФОРМАЦІЯ_3 була подана заява про закриття справи в зв`язку з наданням відповіді позивачу (надання відповіді не підтверджено жодним доказом), якою відмовлено в наданні відстрочки на підставі того, що позивачем не пред`явлений чинний військово-обліковий документ. До заяви про закриття справи співвідповідач додав Витяг з протоколу №46 від 26 березня 2025 року, в якому вказана причина відмови в наданні відстрочки. Жодного Рішення по заяві про відстрочку чи Витяг з протоколу до 08 травня 2025 року позивачу відповідачем не надавалась.
Таким чином, позивач дізнався 08 травня 2025 року, що є Рішення про відмову у відстрочці, оформлене протоколом №46 від 26.03.2025 року. 
При цьому, позивач також зазначив, що протиправна бездіяльність представників комісії Відповідача та співробітників відповідача призвели до ситуації, яка спровокувала скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Жодного протиправного умислу не проходити ВЛК у позивача не було. Вказує, що має право на відстрочку, так як він є єдиним піклувальником за батьком інвалідом 1 групи, колишнім військовим, ліквідатором аварії на ЧАЄС. 
Позивач звернувся з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду по оскарженню Рішення про відмову, яке він отримав 08 квітня 2025 року, справа № 580/8315/25. Наразі справа перебуває в Шостому апеляційному адміністративному суді. Рішення не набрало законної сили. Заяви на відстрочку подавались позивачем також 27 травня 2025 року та 16 червня 2025 року – по п.13. ч.1. ст.23 Закону про мобілізацію. Жодної відповіді чи рішення про відстрочку надано позивачу не було. Протиправно ігноруючи надання відстрочки позивачу напротязі півроку відповідач 16 серпня 2025 року подав запит на розшук до Національної поліції для доставки позивача в ТЦК. 
Позивач також у позові вказав, що 01 листопада 2025 року коли він відвідував свою матір (інваліда 3 групи, яка потребує постійного догляду, і з 24 жовтня 2025 року до 31.12.2025 року перебувала в реанімації Черкаської обласної лікарні з діагнозом важка пневмонія - співробітниками відповідача при перевірці облікових даних позивач був затриманий і доставлений в ТЦК. 
На заперечення, що позивач не має медичних документів для проходження ВЛК, на прохання надати йому повістку на проходження ВЛК та відповідне направлення, та час для звернення до медичного закладу для відповідного проходження ВЛК як обмежено придатного – співробітниками ТЦК було відмовлено. Позивач також вказує, що його протримали до ночі в ТЦК та протиправно відвезли на проходження ВЛК, де позивач з ризиком для здоров`я і життя втік крізь живий кордон співробітників ТЦК. А вже 17 листопада 2025 року через ЦНАП подав документи для отримання відстрочки, яку отримав 21 листопада 2025 року. 
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом в обгрунтування позовних вимог вказав, що представники ТЦК, ігноруючи мобілізаційне законодавство, статті Конституції України, ігноруючи рішення Черкаського окружного адміністративного суду по справі №580/7344/25 від 24.09.2025 року, штучно і умисно створили перепони в отриманні відстрочки, відповідач не надавав можливості пройти ВЛК як обмежено придатному до 05 червня 2025 року відповідно до закону №3621-ІХ. Постанова відносно позивача винесена без достатніх доказів того, що позивачу надавалась можливість пройти ВЛК, з отриманням направлення та повістки на проходження ВЛК, час на збирання медичних документів, а також з огляду на те, що оскаржувана постанова взагалі не надсилалась/надавалась будь-яким чином позивачеві і його представнику-адвокату навіть на адвокатський запит, не те що для оскарження, а навіть для ознайомлення.
Суд також звертає увагу на те, що звертаючись до суду, позивачем не було надано копію оскаржуваної постанови, оскільки вона не була йому вручена. Судом винесено ухвалу від 07 січня 2026 року про витребування доказів, якою зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 надати до суду копію постанови №R 164099 від 04.11.2025 року відносно ОСОБА_2 . Ухвала суду двічі направлялася на виконання відповідачу, однак залишена останнім без виконання та без жодної відповіді. Вже в процесі розгляду даної справи позивачем надано до суду для приєднання до матеріалів справи зазначену постанову, яка була надіслана позивачу рекомендованим листом тільки 09 лютого 2026 року (трекінг 1800806225983).
Тому в даному випадку суд також приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 видавалось направлення позивачу на військово-лікарську комісію, а також, що таке направлення було зареєстровано в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію. Відповідачем не доведено належними доказами факт відмови позивача від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, оскільки йому не було в належній формі запропоновано проходження медичного огляду. Доказів зворотного суду не надано.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 2101 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано.
За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, оскільки являється особою, яка евакуйована із зоно відчуження ЧАЕС, що підтверджено копією пенсійного посвідчення від 14.02.2014 року. Тому відповідно до ст.139 КАС України судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. слід стягнути на користь держави шляхом безспірного списання коштів з ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд –
В И Р І Ш И В:

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R 164099 від 04.11.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу 18 666 грн. – скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом безспірного списання коштів з ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

ГОЛОВУЮЧИЙ: