Справа № 127/34066/25
Провадження № 2/127/7757/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. 
Позов мотивував тим, що з серпня 2025 року він не здатний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), оскільки з поважних причин не працює. ІНФОРМАЦІЯ_1 в Позивача та його дружини ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , який є дитиною з інвалідністю. Позивач, є законним опікуном дитини-інваліда та отримує державну соціальну допомогу. Дохід Позивача, як опікуна дитини-інваліда складає 2934,20 гривень. Дружина Позивача ОСОБА_3 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує виплати в розмірі 860,00 гривень. Станом на день написання позовної заяви дитина знаходиться на лікуванні в НДСЛ «ОХМАТДИТ». Дитина з інвалідністю Позивача потребує реабілітації. Станом на дату видачі судового наказу Вінницьким міським судом Вінницької області 03 лютого 2023 року по справі №127/2163/23 дані обставини були відсутні, тому суд не міг їх врахувати при розгляді заяви Відповідача про видачу судового наказу та призначення аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 січня 2023 року. У зв`язку із тим, що у нього змінилися сімейні обставини, вважає, що це є причиною, для перегляду розміру виплати аліментів та їх зменшення.
У зв`язку із чим просив змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття на прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. 
Ухвалою суду від 11.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі.
29.12.2025 року від представника позивача адвоката Цибульської О.В., подано заяву про зміну предмета позову, крім того, зазначалось, що фізичний стан Позивача теж потребує постійного лікування, що підтверджується Випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 10.10.2024 року. Позивач має гіпертонічну хворобу з переважним ураженням серця, проблеми з хребтом, що не дає йому можливості працювати на роботі з великим навантаженням, тобто Позивач обмежений у виборі роботи, що відповідно впливає на його матеріальний стан. Просив змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття на 1/10 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.
06.01.2026 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Дубінського Ю.Я., на заяву позивача про зміну предмету позову,згідно якої, не заперечували щодо прийняття до розгляду даної заяви. Щодо зменшення розміру аліментів, вважають, що позивачем не доведено погіршення матеріального стану. Визначена 1/3 частина аліментів, що стягуються на двох дітей, і та сума, яку позивач (боржник) сплачує, не є достатньою для забезпечення їх потреб. Але враховуючи також потреби народженого у позивача сина з інвалідністю, вважають, що суд може зменшити розмір стягуваних аліментів не більше ніж до 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача. Просили суд прийняти до уваги, що відповідачка, стягувач аліментів, ОСОБА_2 погоджується на зменшення розміру стягнення аліментів на її користь на утримання дітей з 1/3 на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. В іншій частині просили відмовити. Справу просили розглядати без участі відповідача та її представника.
15.01.2026 року надійшла відповідь на відзив про зміну предмета позову щодо зменшення розміру аліментів від представника позивача адвоката Цибульської О.В., згідно якої, вказували, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином, Позивачем разом з позовною заявою та заявою про зміну предмету позову було надано документи на підтвердження погіршення та зміни його матеріального стану.
17.03.2026 року представник позивача ОСОБА_5 подала заяву у якій, просила зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття на 1/10 частину від всіх але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.03.2026 2 видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Справу просила розглядати без участі позивача та його представника.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 10 лютого 2023 року було відкрито виконавче провадження №70998097. Згідно якого, стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 січня 2023 року (а.с.7-8).
28.03.2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3  було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 427 (зворот а.с.18).
У шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20.03.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 18).
Відповідно до виписки з історії хвороби № 14718 від 12.09.2025 року наданої ДНП «НДСЛ «Охмадит» МОЗ України, зазначено, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знаходиться на лікуванні у відділені дитячої нейрохірургії НДСЛ «Охмадит» МОЗ України з 07.08.2025 року і по теперішній час. Діагноз: Наслідки ГІУ ЦНС: постзапальна гідроцефалія, кістозна енцефаломаляція з формуванням перивентрикулярних кіст. Стан після етапних ЛШО, імплантації резервуарурів Оммайя, кісто-вентрикуло-субгалеостомії (а.с. 9).
Дитина з інвалідністю Позивача потребує реабілітації, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №570 від 24.07.2025 року (а.с.16-17).
Відповідно до довідки № 1634 від 06.10.2025 року наданої ГУ ПФУ у Вінницькій області, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 01.07.2025 року по 14.03.2027 рік, отримав за липень, серпень та вересень 2025 року –по 2934,20 грн (а.с. 11).
Дружина Позивача ОСОБА_3 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує виплати в розмірі 860,00 гривень, що підтверджується Довідкою Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.10.2025 року №3662/2 (зворот а.с.11).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 зазначено, що законним представником (опікуном дитини з інвалідністю або особи з інвалідністю з дитинства, особи, яка не має права на пенсію особи з інвалідністю, якщо таку особу визнано недієздатною) ОСОБА_4 2025 року народження. вказано ОСОБА_1 , 1984 року народження. Від 29.07.2025 року (зворот а.с. 25).
Станом на 14.10.2025 року Позивач має заборгованість по сплаті аліментів відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 70998097 сукупний розмір заборгованості становить 21988,02 грн (а.с. 28).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2024 року у справі №127/4253/23 було визначено місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 52-59).
Відповідно до довідок № 161/11 від 25.11.2025 року вказано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в 2025-2026 році зарахована до 6-го класу, №162/11 від 25.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в 2025-2026 році зарахований до 11-го класу ГО «Міжнародної української школи» ( а.с. 60).
Як вбачається з матеріалів справи з Форми ОК-5 станом на 17.12.2025 рік, за липень-жовтень 2025 року заробітна плата позивача становить 24258,06 грн (а.с. 85-87).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частина 1статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Як вбачається із висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Таким чином зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. З наданих суду доказів не вбачається, що у позивача існують перешкоди для сплати аліментів на утримання дітей у однаковому розмірі. Позивачем не надано жодного доказу наявності в нього скрутного матеріального становища, більше того, матеріали справи не містять доказів витрат позивача.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 та від 16.09.2020р. по справі № 565/2071/19.
У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
Крім того, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав ОСОБА_1 мав у своїй власності: квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2769879005020, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 467892105216, за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вбачається в подальшому за договорами дарування від 11.04.25 року власником стала його дружина ОСОБА_3 (а.с. 72-79). Доказів протилежного суду не надано.
Крім того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 027/о від 10.10.2024 року зазначалось, що станом на 1705.2023 рік Позивач має остеохондроз хребта шийного відділу, загострення, з явищами вертебробазилярної недостатності, гіпертонічну хворобу 2 ст. 2 ст., високий ССР ( а.с. 69).
Однак, вказаний медичний документ не містять інформації про заборону працювати позивачу та отримувати дохід. Доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відчуження позивачем належного йому майна на користь дружини, здійснене незадовго до звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, не свідчить про реальне погіршення його матеріального стану. Суд враховує, що такі дії позивача не пов`язані з об`єктивними обставинами, які б зумовлювали зниження його платоспроможності, а також це не підтверджує збільшення витрат на утримання дітей. 
Отже, такі дії суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджують реального погіршення матеріального становища, а можуть свідчити про намагання штучно створити підстави для зменшення розміру аліментів.
Крім того, суд враховує, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, а також відсутні докази того, що він позбавлений можливості отримувати дохід або вжив заходів для покращення свого матеріального стану. 
З урахуванням викладеного, та враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на його утриманні, часткове визнання позову відповідачем, а також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що вона є особою працездатного віку, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їм належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства.
Керуючись та ст. ст. 181, 182, 184, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76-84, 263- 265 ЦПК суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, що щомісячно стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до судового наказу судді Вінницького міського суду від 03 лютого 2023 року у справі № 127/2163/23 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття.
В іншій частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 20.03.2026 року.
Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя: