Головуючий у суді першої інстанції: Оздоба М.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
справа № 759/12038/25
провадження №33/824/244/2026 

20 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за ст.124, 122-4, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем, на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2025року,-
В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-1, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення; - за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.; - за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.
Згідно із постановою судді, 16.05.2025 приблизно о 07.36 год. в м. Києві на пр. Берестейському, 138 в м. Києві, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, чим порушив п. 2.10а) ПДР.
Крім того,  ОСОБА_1 16.05.2025 приблизно о 07.36 год. в м. Києві на пр. Берестейському, 138 в м. Києві керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник  ОСОБА_1 - адвокат Каращук Ю.І.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржувану постанову в оскаржуваній частині з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі з'ясував обставини справи, не в повній мірі дослідив наявні докази, а також не надав їм об'єктивної оцінки. Суд допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини не повно та не всебічно, не проаналізував докази та не надав їм належної оцінки. Зокрема, зазначає про те, що поліцейськими до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, щодо виявлення ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_1 .
На відеозаписі не зафіксовано жодних ознак наркотичного сп'яніння, а поведінка ОСОБА_1 була відповідною для зафіксованих подій, він відповідає на поставлені питання працівника поліції, його мова розбірлива. Порушень координації рухів на відео не фіксується, так само не зафіксовано порушень мови та неприродної блідості, як зазначено у протоколі.
Зазначає також, що працівники поліції поводилися грубо та зверхньо, використовували нецензурну лексику і, користуючись службовими повноваженнями, намагалися його принизити. Спілкування з їхнього боку було неввічливим, емоційно нестриманим і не відповідало нормам ділового мовлення.
Крім того, вказує, що до ОСОБА_1 були застосовані кайданки, у зв`язку з чим останній був обмежений у можливості рухатися та не мав змоги надати пояснення.
Від огляду на стан сп`яніння він відмовився через недовіру до дій працівників поліції.
Надалі ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», де пройшов медичний огляд, за результатами якого у висновку зазначено про відсутність ознак сп`яніння.
Захисник  ОСОБА_1 - адвокат Каращук Ю.І. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити. Після оголошеної перерви в судовому засіданні, в судове засідання, призначене на 23 січня 2026 року, адвкат ОСОБА_3 не з'явився, подав заяву, в який повідомив суд про відсутність повноважень адвоката, у зв'язку з чим розгляд справи був відкладений на 20 лютого 2026 року на 10:15, судове повідомлення було направлено на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , така адреса зазначена в апеляційній скарзі, , в укладеному ОСОБА_1 з адвокатом договорі ( а.с.46, 55). Іншої адреси місця проживання або знаходження ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Судове повідомлення повернулося до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
За таких обстави суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 . 
Оскільки апеляційна скарга стосується постанови суду першої інстанції лише в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Київський апеляційний суд переглядає постанову суду першої інстанції лише в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за цією статтею..
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази в адміністративному провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.
Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331908 від 16.05.2025; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4741374 від 16.05.2025 щодо  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн; відео з нагрудної камери працівників поліції.
Оцінивши зазначені докази, які наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні. 
Відмовившись від проходження огляду на стан сп'яніння, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, що вбачається з відеозапису, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки самі по собі такі доводи на висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не впливають. Порушення мови, неприродня блідість обличчя, порушення координації рухів зафіксовані поліцейським в направленні.
Відповідно до п.4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного сп'яніння є, зокрема, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. 
Посилання в апеляційній скарзі на висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 16.05.2025 о 22:40 про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння суд відхиляє, оскільки відповідний огляд проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, що зумовлює його недійсність.
Крім того, посилання захисника на фрагмент відеозапису, на якому можна почути фразу працівника патрульної поліції : «Він не п'яний, але 130 він отримує» не заслуговує на увагу, оскільки ця фраза є лише частиною розмови, з повного змісту якої слідує, що третя особа запитує: «Вінн випив, задували?», на що поліцейський відповідає: «Він не п'яний, але 130 він отримує».
Таким чином, відповідь поліцейського за змістом відповідала змісту запитання і відповідно не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп'яніння, які були поліцейським зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та в направлення.
Отже, посилання захисника на частину фрази як на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 ознак сп'яніння є безпідставними, оскільки не відповідають реальним обставинам.
Що стосується доводів про застосування до ОСОБА_1 спеціальних засобів - кайданок, через що останній був обмежений в руках і не міг написати письмові пояснення, то і в цій частині доводи є безпідставними, оскільки при роз'ясненні прав ОСОБА_1 , суті правопорушення, можливості викласти свої пояснення в протоколі, в якому ОСОБА_1 поставив свій підпис, останній був без кайданок. 
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Адміністративне стягнення  ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2025 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та за ст. 122-2 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем, залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2025року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна