СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1179/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Мартюхіна Н.О.,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву Фермерського господарства «Полтавські Лани» (вх.№2849 від 10.03.2026) та заяву Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вх.№2913 від 11.03.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1179/25
за апеляційною скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вх.№142П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №917/1179/25
за позовом Фермерського господарства «Полтавські Лани», вул. Соборності, 29/15, офіс 204, м. Полтава, Полтавська область, 36020 
до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36020 
про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №917/1179/25 позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу за адресою: Полтавська область, Полтавський район, м. Зіньків, вул. Воздвиженська, будинок 17, стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на користь Фермерського господарства «Полтавські Лани» витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 у справі №917/1179/25 апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №917/1179/25 - залишено без змін.
Фермерське господарство «Полтавські Лани» звернулося з заявою про винесення додаткового рішення у справі №917/1179/25 (вх.№2849 від 10.03.2026) та стягнення на його користь з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді даної справи у апеляційному господарському суді, в обґрунтування якої зазначає, що 11.02.2026 представником позивача адвокатом Заліським Ю.М. подано до суду відзив на апеляційну скаргу від 09.02.2026, у якому містяться відомості про витрати позивача на правничу допомогу, понесену при розгляді справи у Східному апеляційному господарському суді, які станом на 09.02.2026 становлять 7000,00 грн. До відзиву на апеляційну скаргу додано акт виконаних робіт від 09.02.2026 та прибутковий касовий ордер №4 від 09.02.2026.
Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» також звернулося із заявою про ухвалення додаткового рішення (вх.№2913 від 11.03.2026), в якій з посиланням на положення частини 9 статті 129 ГПК України просить покласти на позивача всі судові витрати, понесені ним при розгляді цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Обґрунтовуючи свою заяву, відповідач стверджує, що вирішення цього питання у позасудовий спосіб, залежало лише від волі позивача, який мав підписати договір № 48-20 на 2024 - 2025 р, після чого водопостачання за адресою вул. Воздвиженська, 17 у м. Зіньків, Полтавського району Полтавської області було би відновлено відповідачем протягом трьох робочих днів. Натомість, відповідач вважає, що позивач безпідставно (оскільки він не є правонаступником ТОВ «Зіньківський Інкубатор») наполягав на вирішенні цього спору у судовому порядку й на тому, що між сторонами існує договір № 12-32. Крім того, зазначає, що постановою Східного апеляційного господарського суду у цій справі було встановлено, що станом на 13 травня 2025 року між позивачем та відповідачем договір № 48-20 на 2024-2025 рр. був укладений відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зі свого боку КП ПОР «Полтававодоканал» визнає, що помилково розцінило відсутність відповіді на лист № 1339 від 23.05.2024, як відмову позивача від укладення договору №48-20 на 2024-2025 рр., що не вважає проявом недобросовісності з його боку. Тому, відповідач вважає, що понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору та оплату професійної правничої допомоги не були неминучими.
Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 прийнято заяви Фермерського господарства «Полтавські Лани» та Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про винесення додаткового рішення у справі №917/1179/25 до розгляду у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк для надання письмових пояснень або заперечень щодо заяв з доказами надсилання їх копії заявнику до 17.03.2026.
13.03.2026 від Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» надійшли заперечення на заяву ФГ «Полтавські Лани» з проханням у разі відхилення судом його клопотання про застосування частини 9 статті 129 ГПК України, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача із заявленої 15000,00 гривень до 2000,00 гривень. Заперечуючи проти заяви позивача, КП ПОР «Полтававодоканал» вважає суму судових витрат ФГ «Полтавські Лани» в частині витрат на правову допомогу завищеною, оскільки, на його думку, дана справа належить до категорії незначної складності, а позивачем не зазначено часу, витраченого адвокатом Заліським Ю.М. на надання правової допомоги ФГ «Полтавські Лани» у цій справі. Крім того, на його думку, вартість правової допомоги у апеляційній інстанції є не співмірною, оскільки за представництво у суді першої інстанції представником позивача (за підрахунками відповідача витрачено приблизно п`ять годин) заявлено 8000,00 гривень, а за представництво у суді апеляційної інстанції (за підрахунками відповідача витрачено приблизно одну годину) майже таку ж саму суму - 7000,00 грн. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність спільного розгляду вказаних заяв сторін щодо стягнення судових витрат в одному провадженні та зазначає таке.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).
Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
За змістом п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. 
Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Колегія суддів наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (зокрема, статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що відшкодування судових витрат на правову допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в ухвалі від 01.02.2023 у справі №921/262/19 та додатковій постанові від 16.06.2021 у справі №918/132/20. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У додатковій постанові від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20) Верховний Суд зазначив, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України.
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №910/1840/25 від 15.12.2025.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Заліський Ю.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВІ №1306842 від 14.05.2025. 
Звертаючись з відзивом на апеляційну скаргу ФГ «Полтавські Лани» повідомило, що орієнтовна сума судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку із розглядом судової справи у апеляційній інстанції складається із суми витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 
Згідно пункту 1.1. договору про надання правничої допомоги від 14.05.2025, укладеного між ФГ «Полтавські Лани» та адвокатом Заліським Ю.М. (далі – договір; том 1 а.с.39-41) адвокат зобов`язується за завданням клієнта надавати клієнту правову допомогу (далі - «послуги»), а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору. Під послугами у цьому договорі розуміється наступне: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги. Адвокат надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта, представництва інтересів клієнта в будь-яких судах (у т.ч. в будь-яких інстанціях, в будь-яких судочинствах), а також в інших державних органах (у т.ч., але не виключно, правоохоронних, контролюючих тощо) та органах місцевого самоврядування, перед фізичними, та юридичними особами, в органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що гонорар - форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених цим договором. 
Згідно з пунктом 3.2. договору розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у додатку №1 до цього договору. При визначенні розміру гонорару враховується: - обсяг і час роботи, що потрібний адвокату для належного виконання доручення; - ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; - вірогідність, того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; - необхідність виїзду адвоката у відрядження; - важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; - особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; - характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, кваліфікація, професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо сторони додатково не домовляться про інше (пункт 3.3 договору).
Пунктом 4.1 договору визначено, що факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (далі – «акт»). 
Адвокат зобов`язаний після фактичного надання послуг підготувати і надати (відправити) клієнту два примірники акта. При цьому сторони домовились, що акт може складатися за будь-який період часу та включати в себе всі послуги, які були надані адвокатом клієнту протягом відповідного періоду часу. Клієнт протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання двох примірників акта зобов`язаний підписати акт, скріпити своєю печаткою та повернути адвокату один примірник акта, а у разі відмови від його підписання протягом вказаного строку надати адвокату письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту акта та (або) послуг: у випадку, якщо протягом вказаного строку клієнт не поверне адвокату один примірник підписаного і скріпленого печаткою клієнта акта та не надасть адвокату письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту акта та (або) послуг, то вважається, що акт підписаний клієнтом без зауважень та заперечень (п. 4.2. договору).
Позивач разом із відзивом на апеляційну скаргу надав копію акту прийняття-передачі наданих послуг від 09.02.2026 (т. 1 а.с.208), зі змісту якого вбачається, що адвокат надав клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги в рамках судової справи №917/1179/25, а клієнт прийняв надані послуги за період з 28.01.2026 по 09.02.2026. Вказаним актом визначено перелік та вартість наданих юридичних послуг адвокатом, здійснених ним при розгляді справи у Східному апеляційному господарському суді, зокрема: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (фіксована оплата) - 5000,00 грн; представлення інтересів позивача у суді (фіксована оплата, одне судове засідання) - 2000,00 грн, всього на 7000,00 грн. 
Також позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 08.02.2026 (т. 1 а.с.209), з якої вбачається, що від ФГ «Полтавські Лани» адвокатом Заліським Ю.М. згідно договору від 14.05.2025 прийнято 7000,00 грн.
Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу в сумі 7000 грн був підтверджений належними та допустимими доказами. 
Надаючи оцінку доводам сторін, наведеним у заявах про винесення додаткового рішення та запереченнях, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом розподілу судових витрат, передбаченим частиною 4 статті 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Водночас, колегія суддів враховує, що рішенням суду першої інстанції позов Фермерського господарства «Полтавські Лани» було задоволено частково та зобов`язано Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу за адресою: Полтавська область, Полтавський район, м. Зіньків, вул. Воздвиженська, будинок 17. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
При цьому, в мотивувальній частині постанови апеляційний господарський суд, на відміну від правових позицій обох сторін, дійшов висновку, що станом на 13.05.2025, тобто на дату складання акту та відключення позивача від системи водопостачання, між сторонами існували договірні відносини на підставі договору №48-20 2024 року. Як наслідок, суд констатував, що у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений пунктом 2 розділу ІV Правил користування №190, а саме користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення без укладання із виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення договору про надання таких послуг. Водночас, апеляційний суд зауважив, що задовольняючи позовну вимогу із зобов`язання КП ПОР «Полтававодоканал» здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу, місцевий господарський суд послався на відсутність заборгованості позивача за фактично надані послуги, що не було предметом розгляду в контексті спірних правовідносин, оскільки у даному випадку відключення від системи водопостачання відбулось на підставі не встановлення факту існування договірних відносин між сторонами. Проте, само по собі таке твердження у мотивуванні рішення суду не призвело до неправильного вирішення спору по суті, з огляду на відсутність правових підстав для відключення позивача від отримання такої послуги. 
Таким чином, хоча судом і були встановлені обставини порушення відповідачем прав позивача, що мало наслідком часткове задоволення позову, викладені у відповідних заявах по суті спору заперечення позивача та відповідача щодо обставин укладення між ними у 2024 році договору №48-20, які мали істотне значення для вирішення даного спору, були спростовані судом апеляційної інстанції. 
Відтак, колегія суддів з урахуванням, зокрема, положень ч. 5 ст. 129 ГПК України не вбачає підстав для повного відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на правову допомогу адвоката, і вважає справедливим та співмірним покладення на нього тільки половини від заявленого ним розміру (3500 грн).
Щодо заяви КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про покладення на позивача всіх судових витрат, понесених ним при розгляді цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів зауважує, що судом апеляційної інстанції в постанові від 24.02.2026 вже було зазначено, що суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про покладення судових витрат на позивача у повному обсязі незалежно від результатів вирішення справи, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 9 ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, 

ПОСТАНОВИВ:
Заяву Фермерського господарства «Полтавські Лани» (вх.№2849 від 10.03.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1179/25 задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (36020, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ ПИЛИПА ОРЛИКА, будинок 40-А код ЄДРПОУ 03361661) на користь Фермерського господарства «Полтавські Лани» (36020, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Соборності, будинок 29/15, офіс 204, код ЄДРПОУ 40291046) 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяви Фермерського господарства «Полтавські Лани» відмовити. 
У задоволенні заяви Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вх.№2913 від 11.03.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1179/25 та покладення на позивача всіх судових витрат, понесених ним при розгляді цієї справи у судах першої та апеляційної інстанції, відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя П.В. Демідова 

Суддя Н.О. Мартюхіна