Справа № 285/4603/25
провадження у справі 3/0285/43/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України
13 квітня 2026 року            м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП – 
ВСТАНОВИВ:
20.08.2025 року до суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 423542 від 15.08.2025 року), складені відносно ОСОБА_1 .
Із вказаних матеріалів випливає, що 15.08.2025 року о 06 год. 53 хв. ОСОБА_1 на вул. Літній у м. Звягель, Житомирської області керував ТЗ Сапарк, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Драгер, показник якого становить 0,48 проміле, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Купець Л.П. заперечили проти складу адміністративного правопорушення. Адвокат Купець Л.П. зазначив, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції. Також зазначив, що ОСОБА_1 керував електровелосипедом. Електровелосипед не відноситься до транспортних засобів. Просили закрити провадження у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У свою чергу, ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Встановлено, що постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області № 285/1286/25 від 22.04.2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Склад вказаного правопорушення за протоколом ЕПР1 № 423542 від 15.08.2025 року, скоєного ОСОБА_1 доведений у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та відеозаписом.
Відеозаписом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На пропозицію працівників поліції він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Із результатом приладу Драгер 0,48 проміле погодився.
У свою чергу, посилання адвоката Купця Л.П. на те, що електроскутер (згідно протоколу) не являється транспортним засобом, спростовується наступним.
Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за “керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....”
У свою чергу, ПДР України окремо виділяється значення: механічний транспортний засіб та транспортний засіб.
У розумінні п. 1.10. ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Отже, визначення “транспортний засіб” не робить прив`язку до наявності двигуна.
П. 2.9, за порушення якого притягається до відповідальності ОСОБА_2 , передбачає, що водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У свою чергу і ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за “керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....” без прив`язки до типу ТЗ.
Право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування таким засобом у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху. 
В теорії права існує такий принцип як - невідворотність юридичної відповідальності. Цей принцип полягає в тому, що кожна особа, яка вчинила правопорушення повинна понести покарання у виді адміністративного стягнення. Адміністративний проступок, на який держава не відреагувала, призводить до безкарності, не відновлює соціальну справедливість, в наслідок чого відбувається заохочення неправомірної поведінки.
Встановлені судом обставини справи не викликають сумнівів, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбаченеч. 2ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, суд зауважує, що ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, а тому мав усвідомлювати наслідки керування цим же транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Посилання адвоката Купця Л.П. на ряд недоліків при складанні протоколу, не виключають вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).
Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення, на які посилається адвокат Купець Л.П. потягли за собою порушення конвенційних або конституційних прав ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.1995 року водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ “Про Національну поліцію” завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави. 
Таким чином, особа яка вчинила правопорушення, і у стороннього спостерігача не виникає сумніву, що вона його вчинила, повинна понести покарання у відповідності до законодавства.
Звільнення судом особи від юридичної відповідальності лише з формальних причин недотримання правоохоронними органами вимог законодавства, призведе до порушення принципу невідворотності юридичної відповідальності. 
Статтею 19 ЗУ “Про Національну поліцію” визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного ЗУ “Про оборону України”. 
Отже, з вищевикладеного, можна зробити висновок, що особа яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, і ця особа була виявлена поліцейським, останній зобов`язаний скласти відносно такої особи протокол відповідно до Інструкції та направити його до суду для розгляду у встановленому законом порядку. 
Разом з тим, якщо під час оформлення поліцейським адміністративних матеріалів було порушено вимоги законодавства, наслідком цього має бути відповідальність поліцейського за таке порушення, а не звільнення особи, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, від адміністративної відповідальності.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини справи, суд визнає ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладає стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_1 , що в силу ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
У свою чергу, ч. 1 ст. 307 КУпАП передбачає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 283, 284, 307, 308 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення за цим законом у виді штрафу у розмірі 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
У разі не виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постанови суду в частині сплати штрафу у строки, встановлені ч. 1 ст. 307 КУпАП, стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ч. 2 ст. 308 КУпАП подвійний розмір штрафу, що становить 68000 грн. 00 коп.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня складання повного тексту.
Повний текст складено 14.04.2026 року

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами:
отримувач коштів: р/р UA 368999980313060149000006001; 
код ЄДРПОУ 37976485; МФО 899998;
код класифікації доходів бюджету 21081300; 
банк отримувача Казначейство України (ЕАП); 
отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл../ 21081300

Судовий збір сплачується за реквізитами: отримувач коштів:
р/р UA 908999980313111256000026001;
код ЄДРПОУ 37993783; МФО 899998; 
код класифікації доходів бюджету 22030106; 
отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП);
судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Суддя:      О.М. Коцюба