Справа № 635/6972/25 
Провадження № 1-кп/635/730/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю: прокурора – ОСОБА_2 ,
представника потерпілих ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
секретарі судового засідання – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Утківка Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,-

встановив: 
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , 28.06.2025 приблизно о 19:04 керував технічно справним власним автомобілем «Nissan Pathfinder», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без вантажу з одним пасажиром, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Рухаючись по автодорозі вулиці Полтавський шлях в місті Люботин Харківської області, він наближався до перехрестя, з автодорогою «Київ – Харків – Довжанський», яке розташоване на 459 км +600 м., і яке для нього, позначено дорожнім знаком «п.2.1 - Дати дорогу». 
Повертаючи на перехресті ліворуч, в напрямку м. Києва, виїжджаючи на головну дорогу «Київ – Харків – Довжанський», водій ОСОБА_4 , діючи необережно, проігнорував наявний дорожній знак пріоритету, розуміючи, що повинен дати дорогу іншим учасникам руху, які рухаються по автодорозі «Київ – Харків – Довжанський» і мають пріоритет для руху, продовжив рух, виїхав на перехрестя на зустрічну для себе смугу руху, маневруючи при цьому ліворуч, чим грубо порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а також п.п. 2.1 «розділу 33. Дорожні знаки» згідно з яким: 
п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.»;
п.п. 2.1 «Дати дорогу», Дорожній знак - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, …»,
та створивши на автодорозі «Київ – Харків – Довжанський» на смузі руху напрямку в бік м. Харкова, перешкоду для руху, прямо, водію автомобіля «Toyota Prius» р.н.НОМЕР_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав йому перевагу в русі, змусивши останнього застосувати зменшення швидкості, а також маневрування ліворуч, що призвело до наслідків у вигляді зіткнення вказаних автомобілів, яке відбулось в районі смуги для розділу зустрічних потоків. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в автомобілі «Toyota Prius» р.н.НОМЕР_2 , були спричинені тілесні ушкодження: 
- пасажиру переднього сидіння ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/418-А/25 від 23.07.2025, у виді важкої сукупної травми, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;
- водію ОСОБА_8 04.06.1992, згідно висновку судово-медичної експерти № 12-14/417-А/25 від 06.08.2025 у виді закритого уламкового перелому лівого надколінка зі зміщенням, який відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості. 
- пасажиру заднього сидіння  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/419-А/25 від 18.07.2025 у виді закритого перелому обох кісток правого передпліччя на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості.
При цьому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі «Nissan Pathfinder» р.н. НОМЕР_1  тілесні ушкодження спричиненні пасажиру переднього сидіння ОСОБА_11 , 27.10.1970, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/420-А/25 від 18.07.2025 у виді закритого перелому дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку комплексної експертизи звуко-, відеозапису, фототехнічної і автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-25/13548 від 11.06.2025 в діях ОСОБА_4 вбачаються порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також п.п. 2.1 «розділу 33. Дорожні знаки»,які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні повністю визнав в обсязі обвинувачення, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство. Пояснив, що 28.06.2025 року поїхав до свого знайомого у місто Люботин на день народження. У нього є хвора дружина, яка потребує стороннього догляду, за якою він просив доглянути сусідку. На дні народження він випив і збирався там залишитися ночувати, але подзвонила сусідка і сказала, що не може впоратися із дружиною, і він поїхав додому. Не розуміє як сталася дорожньо-транспортна пригода, але свою вину не заперечує. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює, в своїх діях щиро розкаявся, засуджує свої дії.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при вищевикладених обставинах, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів на нього та з процесуальних питань, які є в матеріалах кримінального провадження, 
При цьому суд роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, доведена повністю.
Відповідно до ч. 1 – 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, добровільне відшкодування збитків.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи.
Так суд враховує вік обвинуваченого, якому на теперішній час 74 роки, його стан здоров`я, що він є пенсіонером за віком та має 2 групу інвалідності, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, здійснює постійний догляд за хворою дружиною, яка самостійно не може себе обслуговувати, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. 
Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого і ставлення до вчиненого, який добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду, попросив вибачення у потерпілих, засуджує свої дії, думку потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру, просять не позбавляти його волі, а також здійсненення обвинуваченим добровільної фінансової допомоги на потреби Збройних Сил України у загальній сумі 40 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У п. 8 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за конкретний злочин може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, не відноситься до кримінальних правопорушень, щодо яких встановлено застереження для застосування положень ст. 69 КК України.
Враховуючи вищевикладене, думку прокурора та представника потерпілих щодо призначення покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_4 покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 10000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Підстав для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд не вбачає. 
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України скасовуючи арешт майна відповідно ст.174 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експертів покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз №СЕ-19/121-25/19826-ІТ від 12.08.2025 у розмірі 3565,6 грн., №СЕ-19/121-25/17865-ІТ від 24.07.2025 у розмірі 5348,4 грн., №СЕ-19/121-25/17355-ІТ від 21.07.2025 у розмірі 5348,4 грн., №СЕ-19/121-25/17356-ІТ від 23.07.2025 у розмірі 5348,4 грн., № КСЕ-19/121-25/17017 від 24.07.2025 у розмірі 14262, грн.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 02.07.2025 року на автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , та автомобіль «Nissan Pathfinder» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .
Речові докази: 
-автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , та автомобіль «Nissan Pathfinder» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , які зберігаються на майданчику збереження транспорту за адресою: м.Харків, вул.Григорія Сковороди 107, після набрання вироком законної сили повернути власникам; 
-відеофайл«ІPCamera14_Регестратор1_Регестратор1_20250629190353_20250629191058_404870» на «DVD-DiscHP», який зберігається в матеріалах кримінального провадження №12025221320000348 від 30.06.2025, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах даного кримінального провадження; 
-блок КСБ, який знаходиться у полімерному сейф-пакеті №5838279 і зберігається у камері схову речових доказів Відділення поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 .
Підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1