Єдиний унікальний номер 205/15284/25

Єдиний унікальний номер 205/15284/25
 
Провадження № 2/205/1226/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 02 вересня 2025 року направило поштою до Новокодацького районного суду міста Дніпра позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 09 жовтня 2025 року.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.
Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилався на те, що 11 грудня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» і відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив відновлювальну кредитну лінію у розмірі до 200 000 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 24 % річних. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа Банк» і ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК Форт» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК Форт» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, чим порушила умови договору, тому станом на 23 лютого 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями становить 38 483 грн. 38 коп. Виписки по рахунку є доказом видачі кредиту відповідачеві. Строк позовної давності не було пропущено, оскільки з 12 березня 2020 року, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України процесуальні строки були зупинені. Крім того, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, процесуальні строки на час дії воєнного стану зупинені. Таким чином, позивачем не було пропущено строку звернення з позовом до суду. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 38 483 грн. 38 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 9 200 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що у позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір було укладено 11 грудня 2018 року, але до позову долучає оферту № 500823280 від 28 жовтня 2019 року, відповідно до умов якої відповідачеві було надано кредит для повернення заборгованості за кредитним договором № 501150504 від 08 червня 2019 року. У витязі та виписці із додатку до договорів факторингу зазначений кредитний договір № CCNG631068417 від 11 грудня 2018 року. В розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач зазначає кредитний договір № 5008232 від 28 жовтня 2019 року. З додатків до позовної заяви вбачається згадка про три кредитні договори з різними номерами і різними датами. В додатку до договору факторингу від 23 лютого 2021 року зазначено про заборгованість відповідача у розмірі 38 483 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34 194 грн. 03 коп. та штрафними санкціями у розмірі 4 289 грн. 35 коп., проте у розрахунку ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначає про заборгованість у розмірі 47 592 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 35 998 грн. 41 коп., заборгованості по відсотках у розмірі 10 393 грн. 78 коп. та штрафу ц розмірі 1 200 грн. 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, саме з цього моменту позивачеві стало відомо про порушення його прав та про наявність заборгованості. Із позовом до суду ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся лише 02 вересня 2025 року, тому позивачем було пропущено строк позовної давності, який сплив 23 лютого 2024 року. Жодних повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором вона не отримувала. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що кредитний договір був укладений 11 грудня 2018 року, проте, до матеріалів позовної заяви долучено копію договору (оферти) № 500823280 від 28 жовтня 2019 року, дата надання кредиту 28 жовтня 2022 року, а також зазначено ціль кредитування – для повернення заборгованості за кредитним договором № 501150504 від 08 червня 2019 року. У витягу і виписці з додатку до договорів факторингу вказаний номер кредитного договору CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року, у розрахунку заборгованості позивачем вказаний номер кредитного договору 5008232 від 28 жовтня 2019 року. У різних документах зазначені різні реквізити кредитних договорів, що свідчить про недостовірність наданих позивачем документів та неможливість встановити, заборгованість за яким саме договором є предметом спору. Також відповідач зауважила невідповідність сум розрахунку, зазначених у виписці, сумі, заявленій у стягненні. До матеріалів справи позивачем не було долучено кредитний договір № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року, право вимоги за яким набув позивач, реєстр боржників та додаток до договору факторингу. Стосовно розміру правничої допомоги у розмірі 9 200 грн. зазначила, що він є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, а витрати є необґрунтованими, оскільки позовна заява є типовою (шаблонною), не потребує глибокого правового аналізу чи індивідуального підходу. Просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог через їх обґрунтованість та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500823280 (а.с. 5), відповідно до умов якого відповідачеві на було надано грошові кошти у розмірі 35 998 грн. 41 коп. строком на 36 місяців для погашення заборгованості за кредитним договором № 501150504 від 08 червня 2019 року, а відповідач зобов`язалася повернути їх та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 23 % річних.
28 жовтня 2019 року між АТ «Альфа Банк» і ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 та договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 501150504 від 08 червня 2019 року (а.с. 6 оберт, 7).
22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу № 1 (а.с. 9-13, 14 оберт), згідно з умовами якого до ТОВ «ФК Форт» перейшло право вимоги за кредитним договором № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року (а.с. 23).
23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК Форт» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21 (а.с. 15-20, 21), відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року (а.с. 23).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 500823280 від 28 жовтня 2019 року станом на 22 лютого 2021 року становить 47 592 грн. 19 коп. (а.с. 26).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID–19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) тривав в Україні з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року включно. 
Таким чином, строк позовної давності позивачем пропущено не було.
Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 483 грн., суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.
Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно з вимогами ч.ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Приписами ч. 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. 
З метою реалізації процесуальних прав стороною позивача було заявлено клопотання про витребування від позивача копії кредитного договору від 11 грудня 2018 року, номер якого у витягах з реєстру боржників до договорів факторингу від 22 лютого 2021 року та 23 лютого 2021 року зазначений як № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року. 
Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року у позивача було витребувано копію договору від 11 грудня 2018 року № CCNG-631068417, наявність заборгованості за яким позивачем вказана як підстава позову.
На виконання ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначено про неможливість надання витребуваного договору, оскільки «кредитний договір» складає перелік документів, які були долучені до позовної заяви. 
Так, до матеріалів позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було долучено договір факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року (а.с. 9-13), укладений між АТ «Альфа Банк» і ТОВ «ФК Форт», і витяг з реєстру боржників до нього (а.с. 22), договір факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, укладений між ТОВ «ФК Форт» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (а.с. 15-19), і витяг з реєстру боржників (а.с. 23), копію оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500823280 від 28 жовтня 2019 року (а.с. 5) та договір про внесення змін № 1 та № 2 до кредитного договору № 501150504 від 08 червня 2019 року (а.с. 6 оберт, 7). 
При цьому, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» і ТОВ «ФК Форт», до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК Форт» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», містить посилання на придбання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року із зазначенням розміру заборгованості 38 483 грн. 83 коп.
Матеріали справи не містять кредитного договору № CCNG-631068417 від 11 грудня 2018 року, на виконання ухвали суду від 19 лютого 2025 року про витребування надано не було.
Виписки по особовим рахункам надані за кредитними договорами № 500823280 та № 501150504 (а.с. 24, 25).
У даному випадку стороною позивача не надано судові будь-яких доказів, які б відповідали критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджують обставини, викладені позивачем у позовній заяві, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Кредитного договору від 11 грудня 2018 року до матеріалів справи надано не було. У позовній заяві позивачем не вказується розмір кредитного ліміту, строк кредитування, відсотків за користування кредитними коштами, відповідальність сторін за порушення виконання умов договору, тобто, істотні умови договору. У прохальній частині позовної заяви позивач не ідентифікує кредитний договір, заборгованість за яким заявлено до стягнення з відповідача. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовній заяві, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано до суду доказів, які б доводили законність позовних вимог позивача та достатність правових підстав для їх задоволення.
Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що у судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Враховуючи, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1050, ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ч. 1, 3 ч. 3 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ 40340222, юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Судові витрати по справі, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ 40340222, юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2), залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: