Справа № 758/12230/24 
Категорія 67 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Білоус А.О.,
позивача-відповідача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,
представника відповідача-позивача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна колишнього подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя,-
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна колишнього подружжя, зазначивши, що 07.06.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції між нею та відповідачем, який є громадянином Китайської Народної Республіки, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 973. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 . Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.03.2024 у справі № 743/1243/23, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2024, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач має посвідку на постійне проживання в Україні та мав посвідку на постійне проживання у Турецькій Республіці, отримавши громадянство якої, він змінив своє ім`я з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . На підтвердження того, що ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, позивачкою надано до суду висновок судового експерта, складений за результатами проведення судово-портретної експертизи. Під час шлюбу, а саме 27.12.2022 між ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (країна резидентства: Китай), як продавцем, від імені якого діяв ОСОБА_8 , та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_7 , тобто відповідачем, як покупцем, від імені якого діяв ОСОБА_9 , було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925) № 27/12/2022, за умовами якого відповідач придбав 100% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 11 805 580,00 грн. Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу частки від 27.12.2022 продаж частки здійснюється за ціною 11 805 580,00 грн. Продавець - ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» стверджує, що він отримав від покупця грошові кошти загальною сумою 11 805 580,00 грн до підписання цього договору. Своїми підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт повного розрахунку між ними, а також те, що продавець не має до покупця претензій щодо розрахунку за належну йому частку. Також сторонами договору було укладено акт приймання-передачі частки статутного складеного капіталу товариства від 27.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луканіним Ф.Ф., зареєстрований за № 2249, 2250. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 173609098227 станом на 30.12.2022 відповідач став єдиним учасником та власником корпоративних прав ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ». Крім того, 12.05.2023 було укладено ще один договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства № 12/05/2023, за умовами якого відповідач, від імені якого діяв ОСОБА_9 , продав ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (країна резидентства: Китай), від імені якого діяв ОСОБА_8 , 100% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 11 805 580,00 грн. Відповідно до п. 3 договору продаж частки здійснюється за ціною 11 805 580,00 грн. За умовами укладеного договору продавець (відповідач) стверджує, що він отримав грошові кошти від покупця загальною сумою 11 805 580,00 грн до підписання цього договору. Своїми підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт повного розрахунку між ними, а також те, що продавець не має претензій до покупця щодо розрахунку за належну йому частку. Факт передачі частки підтверджується актом приймання-передачі частки статутного складеного капіталу товариства від 12.05,2023, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луканіним Ф.Ф, зареєстрованим за № 795, 796. Позивачка стверджує, що вона не давала згоди ні на придбання, ні на відчуження частки у статутному капіталі товариства за спільні кошти подружжя, грошових коштів від продажу частки не отримувала. З огляду на це, в порядку поділу спільного майна подружжя вона має право на компенсацію половини вартості частки відповідача у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ», що відповідає половині її вартості (під час купівлі та продажу) - у розмірі 5 902 790,00 грн, оскільки така купівля і продаж здійснені під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя. Ураховуючи наведене, посилаючись, зокрема, на положення ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ч. 1 ст. 115 ЦК України, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить в порядку поділу майна колишнього подружжя стягнути на її користь з відповідача половину вартості частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ», що дорівнює 5 902 790,00 грн.
Ухвалою суду від 18.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
11.04.2025 до суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. У відзиві сторона відповідача не заперечила фактів укладення відповідачем договорів договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ», однак зазначила, що відповідач не сплачував кошти за договором купівлі-продажу № 27/12/2022, оскільки, незважаючи на положення договору, жодна сума грошей за ним не сплачувалася. Таким чином, відповідач набув частку у статутному капіталі господарського товариства безоплатно. Крім того, відповідач не отримував кошти за договором купівлі-продажу № 12/05/2023 у розмірі вартості частки у статутному капіталі - 11 805 580, 00 грн. Таким чином, фактично майно за вказаним договором відповідачем не набуто. Позивачкою не доведено обставин, на які вона посилається на обґрунтування своїх позовних вимог. 
Крім того, 11.04.2025 представником відповідача подано до суду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя, у якому відповідач просив стягнути з відповідачки на його користь 1/2 вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_10 зазначив, що оскільки вказаний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу між сторонами. Зважаючи на неможливість поділу автомобіля в натурі, наявні підстави для стягнення компенсації з відповідачки 1/2 його вартості, що становить 828 000,00 грн.
21.04.2025 представником ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, у якій представник підтримала вимоги первісного позову у повному обсязі.
Ухвалою суду від 20.05.2025 задоволено клопотання представника позивача-відповідача про витребування доказів та витребувано відповідні докази в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».
Цією ж ухвалою прийнято до розгляду зустрічний позов та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом. 
04.06.2025 представником ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов, у якому представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, вказуючи на те, що вони сформульовані не у відповідності до ч. 4 ст. 71 СК України. Водночас, у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_11 про стягнення з неї на його користь грошової компенсації 1/2 вартості спірного автомобіля, у розмірі, що буде встановлений висновком експерта, та припинення 1/2 частки ОСОБА_11 у праві спільної сумісної власності на автомобіль. При цьому представник також просила, у випадку задоволення вимог зустрічного позову (після їх уточнення), провести зустрічне зарахування позовних вимог в частині стягнення грошових коштів. 
12.06.2025 представник ОСОБА_11 подала заяву про зміну предмета зустрічного позову, згідно з якою позивач за зустрічним позовом просить: 
- припинити його право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 
- визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 1/2 вартості вказаного автомобіля, що становить 831 400,00 грн.
16.06.2025 представник ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказів висновку експерта з транспортно-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості КТЗ № 002-Б0/25, складеного 06.06.2025 судовим експертом Булейком О.А.
22.07.2025 до суду надійшли документи від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на виконання ухвали суду від 20.05.2025. 
Ухвалою суду від 01.10.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_11 про зміну предмета зустрічного позову від 12.06.2025, подану його представником ОСОБА_12 .
У судовому засіданні 06.11.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Тарасенко О.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 5 902 790, 00 грн, як 1/2 вартості частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925). Щодо задоволення зустрічного позову вони не заперечили з підстав, наведених у відзиві на зустрічний позов, та просили при задоволенні вимог зустрічного позову застосувати зустрічне забезпечення. 
Представник відповідача-позивача ОСОБА_10 - адвокат Кишеня К.О. у судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову, із урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову. У задоволенні первісного позову вона просила відмовити, вказуючи на неналежність та недопустимість доказів, наданих позивачем ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.
У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 07.06.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції між громадянкою України ОСОБА_13 та громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_14 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 973. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_15 ».
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 . 
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.03.2024 у справі № 743/1243/23, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2024, шлюб між сторонами розірвано. 
Відповідач змінив своє ім`я з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується, зокрема, висновком судового експерта від 30.04.2024 № СЕ-19/111-24/23357-ФП, складеним за результатами проведення судово-портретної експертизи.
В обґрунтування первісного позову позивачка ОСОБА_1 стверджує, що за час перебування її у шлюбі з ОСОБА_16 останнім було набуте майно у вигляді 100% статутного капіталу ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925) (далі - товариство) номінальною вартістю 11 805 580,00 грн, яке у подальшому ним було відчужене на підставі відповідного договору, а тому вона має право на компенсацію половини вартості вказаної частки, що становить 5 902 790,00 грн (11 805 580 / 2).
Відповідач ОСОБА_10 щодо таких позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що хоча й ним укладалися договори щодо купівлі та продажу статутного капіталу вказаного товариства, однак фактично ним грошові кошти за відчуження майна не отримувалися, доказів фактичного перерахування грошових коштів за такими договорами та отримання їх відповідачем позивачкою не надано. 
Вирішуючи доводи сторін в частині вимог первісного позову, суд зазначає наступне. 
Як встановлено судом із наявних письмових доказів та не заперечувалося відповідачем ОСОБА_16 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, між ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (країна резидентства: Китай), як продавцем, від імені якого діяв ОСОБА_8 , та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_7 , тобто відповідачем ОСОБА_14, як покупцем, від імені якого діяв ОСОБА_9 , було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925) (далі - товариство) № 27/12/2022, за умовами якого відповідач придбав 100% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 11 805 580,00 грн. 
Відповідно до п. 3 вказаного договору продаж частки здійснюється за ціною 11 805 580,00 грн. 
Умовами договору також підтверджується, що: продавець - ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» стверджує, що він отримав від покупця грошові кошти загальною сумою 11 805 580,00 грн до підписання цього договору; своїми підписами на цьому договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку між ними; претензій щодо розрахунку за належну йому частку до покупця не має. 
Також, сторонами договору було укладено акт приймання-передачі частки статутного складеного капіталу товариства від 27.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луканіним Ф.Ф., зареєстрований за № 2249, 2250. 
Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 173609098227, станом на 30.12.2022 ОСОБА_6 став єдиним учасником та власником корпоративних прав вказаного товариства. 
Крім того, 12.05.2023 між ОСОБА_14, від імені якого діяв ОСОБА_9 , та ТОВ «САТОП ТЕКНОЛОДЖІ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (країна резидентства: Китай), від імені якого діяв ОСОБА_8 , було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства № 12/05/2023, за умовами якого відповідач продав 100% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 11 805 580,00 грн. 
Відповідно до п. 3 договору продаж частки здійснюється за ціною 11 805 580,00 грн. 
Продавець стверджує, що він отримав грошові кошти від покупця загальною сумою 11 805 580,00 грн до підписання цього договору. Своїми підписами на цьому договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку між ними. Претензій щодо розрахунку за належну йому частку до покупця продавець не має. 
Факт передачі частки підтверджується актом приймання-передачі частки статутного складеного капіталу товариства від 12.05,2023, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луканіним Ф.Ф., зареєстрованим за № 795, 796. 
Суд звертає увагу, що факт передачі грошових коштів за вказаними договорами зафіксовано як умовами самих договорів, так і відповідними актами приймання передачі.
Жодних доказів, які б вказували на те, що вказані договори були розірвані сторонами або визнані недійсними у встановленому законом порядку, відповідачем до суду не надано. 
За таких обставин, виходячи з презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України, суд визнає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_11 , наведені в заперечення позову, про те, що грошові кошти за вказаними договорами ним фактично не отримувалися.
Із урахуванням наведеного, суд визнає обґрунтованими та доведеними доводи позивача за первісним позовом та доходить висновку, що набуте під час шлюбу сторін майно, яким є 100% статутного капіталу ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925) номінальною вартістю 11 805 580,00 грн, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Водночас, встановлено і те, що ОСОБА_1 не надавала згоди на придбання та відчуження ОСОБА_16 частки у статутному капіталі товариства, а також грошових коштів від продажу такої частки не отримувала.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, а також нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. 
Так, за змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя (стаття 57 СК України), та спільна сумісна власність подружжя (стаття 60 СК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).
Частиною першою статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно із положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічне положення міститься й у частині третій статті 368 ЦК України.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 і підстав відступити від зазначених висновків не встановлено.
Відповідний правовий висновок викладено також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) та від 11.04.2019 у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Крім того, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно з ч. 3. ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 статті 65 СК України). 
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. 
За змістом ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. 
У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. 
Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходить з презумпції про те, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась). 
Така правова позиція сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 760/20948/16-ц.
У постанові від 01.05.2024 у справі № 334/9558/15 Касаційний цивільний суд Верховного Суду застосував вищевказаний висновок ВП ВС. Суд зазначив, що інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі спільного сумісного майна подружжя набуває право вимагати виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц вказано, що відчуження частки корпоративних прав одним із подружжя під час розгляду справи судом не позбавляє права іншого з подружжя претендувати на компенсацію 1/2 від вартості частки майна товариства відповідно до частки другого з подружжя у статутному фонді цього товариства. 
З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що вона має право на компенсацію половини вартості частки відповідача у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925), що відповідає половині її вартості (на час купівлі та продажу) у розмірі 5 902 790,00 грн, оскільки частка у статутному капіталі товариства, яка була придбана відповідачем під час його перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, набуті у шлюбі, була ним відчужена без відома та згоди позивачки.
При цьому суд виходить із презумпції того, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску (номінальній вартості частки) відповідача та сумі грошових коштів, що була отримана відповідачем внаслідок продажу цієї частки.
Водночас, суд відхиляє доводи відповідача, наведені в заперечення позову, щодо неналежності та недопустимості доказів сторони позивача, оскільки такі його доводи не підтверджені жодними доказами, а доказів на спростування доводів позивача ним не надано.
При цьому, в ході судового розгляду відповідач не заперечував як факт укладення ним договорів щодо купівлі та продажу частки у статутному капіталі товариства, так і дійсність таких договорів. 
Також, суд визнає неспроможними доводи відповідача про те, що хоча й частка у статутному капіталі ним була придбана, проте фактично грошові кошти від такого продажу ним не були отримані, оскільки такі доводи суперечать як самим умовам укладених договорів (в яких чітко зафіксовано, що продавець отримав грошові кошти від покупця до підписання договорів та сторони підтвердили факт повного розрахунку між ними), так і загальним засадам цивільного законодавства щодо укладення такого виду договорів. Крім того, як з`ясовано судом, на виконання умов договорів сторонами укладалися відповідні акти приймання-передачі частки статутного капіталу товариства, що, на думку суду, також вказує на реальність вказаних договорів. 
Таким чином, виходячи із встановлених вище обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає вірним в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 5 902 790,00 грн, як 1/2 вартості частки у статутному капіталі ТОВ «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925), у зв`язку з чим вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.
Метою звернення ОСОБА_11 із зустрічним позовом є поділ автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто неподільної речі. 
Оскільки річ є неподільною, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості спірного автомобіля, визнавши за відповідачкою право особистої власності на автомобіль та припинивши його право власності на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.
Як підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами, спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 та перебуває у її фактичному користуванні. 
Вказану обставину підтвердила й, зокрема, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка фактично визнала позовні вимоги у цій частині, не заперечуючи щодо стягнення з неї на користь позивача 1/2 вартості транспортного засобу. 
Сторони не оспорюють належності їм вказаного майна на праві спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, із досліджених в ході судового розгляду обставин судом встановлено, що фактично між сторонами відсутній спір з приводу того, що вказаний вище автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 
У зв`язку з наведеним наявні підстави для поділу такого майна в порядку поділу майна подружжя, визначеному статтями 69-72 СК України.
Оцінюючи доводи сторін у цій частині, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 30.03.2016 у справі № 6-2811цс15 та КЦС ВС від 16.06.2021 у справі № 559/609/15 висновку про те, що суд має визначити ідеальні частки співвласників у неподільній речі без її реального поділу та залишити відповідне майно у спільній частковій власності у разі, коли відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду кошти за частку позивача у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, а останню не можна поділити в натурі відповідно до часток.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 13.01.2016 у справі № 6-2925цс15 та КЦС ВС від 29.08.2019 у справі № 371/1369/15-ц висновку, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст. 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем.
Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,  поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
При цьому судом також приймається до уваги позиція Великої Палати Верховного Суду, наведена у пункті 24 постанови від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, у якій Велика Палата Верховного Суду зауважила, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Визначаючи розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь однієї зі сторін, суд враховує, що на підтвердження вартості спірного автомобіля позивачем ОСОБА_16 надано до суду роздруківки із сайту продажу автомобілів AutoRia, згідно з якими орієнтовна вартість аналогічних автомобілів станом на дату подання зустрічного позову становила 40 000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ було еквівалентним 828 000,00 грн. 
У заяві про зміну предмета зустрічного позову позивач ОСОБА_10 просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 831 400,00 грн, як 1/2 вартості спірного автомобіля. 
Водночас, відповідачкою ОСОБА_1 , яка по суті визнала зустрічний позов, на підтвердження вартості спірного автомобіля надано до суду висновок експерта № 002-БОА/25 з транспортно-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості КТЗ від 06.06.2025, згідно з яким ринкова вартість автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент проведення експертизи становить 1 421 635, 82 грн.
Зі змісту висновку вбачається, що він складений судовим експертом ДП «Центр судової експертизи та експертних досліджень» Булейком О.А., який має вищу технічну освіту, стаж експертної роботи з 1997 року, кваліфікацію судового експерта транспортно-товарознавця (свідоцтво № 364, видане Міністерством юстиції України 10.01.2001, за фахом 12.2. «Визначення вартості КТЗ, розміру збитку, заподіяного власникові ТЗ». Свідоцтво безстрокове (відповідно до ЗУ «Про судову експертизу»). 
На думку суду, вказаний висновок, наданий стороною в якості доказу на підтвердження вартості спірного автомобіля, є більш переконливим, оскільки він складений кваліфікованим експертом, який має значний досвід роботи у відповідній галузі та є саме судовим експертом.
Сумнівів щодо належності та допустимості вказаного доказу у суду немає. 
Крім того, суд враховує, що стороною позивача за зустрічним позовом не заявлялося жодних клопотань з метою визначення дійсної вартості спірного автомобіля на час розгляду справи судом, у тому числі щодо призначення відповідної експертизи.
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
З огляду на наведене, суд вважає вірним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 1/2 частину вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи із ринкової вартості такого автомобіля, встановленої вказаним вище висновком експерта, що становить 710 817,91 грн (1 421 635, 82 / 2 = 710 817,91).
Отже, ураховуючи те, що об`єктом поділу за зустрічним позовом є неподільна річ, а саме автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд доходить висновку про наявність підстав для визнання в порядку поділу майна подружжя права власності на спірний автомобіль за відповідачкою ОСОБА_1 та стягнення з останньої на користь позивача ОСОБА_11 грошової компенсації вартості 1/2 частини вказаного автомобіля в розмірі 710 817,91 грн.
При цьому суд зауважує, що із урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, унаслідок виділення спірного автомобіля у власність відповідачки ОСОБА_1 та стягнення з неї відповідної грошової компенсації на користь ОСОБА_11 право спільної сумісної власності на такий автомобіль припиняється. 
З огляду на вказане вимога позивача за зустрічним позовом про припинення його права власності на 1/2 частку спірного автомобіля є неефективним способом захисту, а тому така його вимога не підлягає задоволенню.
Крім того, виходячи із суми стягнутої судом грошової компенсації 1/2 вартості спірного автомобіля, вимоги ОСОБА_11 у цій частині підлягають частковому задоволенню. 
Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.
Судом також враховується, що відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 просила здійснити зустрічне зарахування стягнутих зі сторін сум грошових коштів.
Відповідно до ч. 12 ст. 265 ЦПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.
Ураховуючи, що у даному провадженні судом розглядався як первісний, так і зустрічний позов про поділ майна подружжя, предметом яких, зокрема, було стягнення відповідних сум грошових коштів із кожної зі сторін, які судом повністю та частково задоволено, суд вбачає наявність підстав для застосування механізму зустрічного зарахування, передбаченого ч. 12 ст. 265 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд вважає вірним здійснити зустрічне зарахування грошових вимог, остаточно стягнувши з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 5 191 972,09 грн (5 902 790,00 (стягнута з ОСОБА_11 сума) - 710 817,91 (стягнута з ОСОБА_1 сума) = 5 191 972,09).
Підсумовуючи усе вищенаведене, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог первісного позову та часткове задоволення вимог за зустрічним позовом. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги за первісним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна колишнього подружжя задовольнити.
Позовні вимоги за зустрічним позовом  ОСОБА_4 до  ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя задовольнити частково.
В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 5 902 790 (п`ять мільйонів дев`ятсот дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень 00 копійок, як 1/2 вартості частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925).
В порядку поділу майна подружжя визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 710 817 (сімсот десять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 91 копійку, що становить 1/2 частину вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити. 
Здійснити зустрічне зарахування грошових вимог, остаточно стягнувши з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 5 191 972 (п`ять мільйонів сто дев`яносто одну тисячу дев`ятсот сімдесят дві) гривні 09 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін по справі:
- позивач-відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- відповідач-позивач - ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 19.01.2026.

Суддя 	О. О. Ковбасюк